Справа № 991/14/25
Провадження 1-кп/991/1/25

У Х В А Л А

27 жовтня 2025 року                                                        м.Київ 

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 24.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52023000000000190, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

1. Історія провадження
На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває кримінальне провадження № 52023000000000190 від 24.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України.
Ухвалою Суду від 14.01.2025 у вказаному провадженні призначено судовий розгляд.
Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 подано до суду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 .

2. Доводи клопотання про продовження строку дії обов`язків 
Подане клопотання прокурор обґрунтовує застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та покладанням на останнього низки обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Востаннє обов`язки продовжувалися ухвалою суду від 11.09.2025 строком до 11.11.2025 включно. Даною ухвалою продовжені такі обов`язки: 1) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 2) утримуватись від спілкування з свідками: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Вказуючи на продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду та ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії раніше покладених на нього обов`язків на два місяці. Існування ризику переховування прокурор обґрунтовує тяжкістю можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини, відсутністю міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого на території України через проживання дружини та дітей за кордоном, наявністю у родини Колесникових житла за кордоном, матеріальним становищем родини, що підтверджується проживанням родини за кордоном протягом тривалого часу. Також наявність ризику переховування прокурор обґрунтовує наявністю у ОСОБА_4 стійких зв`язків із посадовими особами місцевого самоврядування та органів державної влади. Ризик впливу на свідків прокурор обґрунтовує використанням ОСОБА_4 , на момент вчинення інкримінованого злочину, свого службового становище шляхом вчинення вплину на керівника підпорядкованого Запорізькій обласній раді комунального підприємства, підтриманням обвинуваченим зв`язків з посадовими особами місцевого самоврядування, органів державної влади та посадовими особами правоохоронних органів, яких він може використати задля впливу на свідків. Поряд з цим, прокурор посилається на процедуру отримання показань від свідків на стадії судового розгляду, що встановлена КПК України. Окремо прокурор також вказує на зростання ризику впливу на свідків. 
В сукупності викладеного прокурор переконаний, що ризики дотепер продовжують мати місце. Тому існують підстави для продовження строку дії раніше покладених на обвинуваченого обов`язків.

3. Позиція учасників кримінального провадження
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про продовження строку дії обов`язків підтримав та зазначив таке. Дотепер раніше встановлені ризики не втратили своєї актуальності та продовжують існувати. Також вказав, що ризик впливу на свідків існує не дивлячись на те, що свідки вже були допитані в судовому засіданні. Існує вірогідність їх допиту в суді апеляційної інстанції. Відтак продовженню підлягає і обов`язок не спілкуватися обвинуваченому зі свідками.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засідання зазначила таке. Посилання прокурора на збільшення ризику впливу на свідків є необґрунтованим. Наведеним доводам Суд вже надавав оцінку та відхилив їх в попередніх судових рішеннях. Свідки вже допитані в судовому засіданні. Відтак підстав для продовження обов`язку щодо не спілкування зі свідками не має. Також відсутні підстави для продовження обов`язку здачі паспорту для виїзду за кордон. ОСОБА_4 не має можливості вільно покинути територію України у зв`язку з воєнним станом в країні. Просила клопотання задовольнити частково.
Захисник ОСОБА_7 надав пояснення стосовно того, що кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора доводити наявність ризиків. Проте прокурор не робить цього, а посилається виключно на попередні ухвали суду. Поряд з тим, що зазначила захисник ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7 послався на відсутність необхідності продовжувати обов`язок повідомляти обвинуваченому прокурора про зміну місця свого проживання та суд. Провадження перебуває на стадії судового розгляду, тобто викликати обвинуваченого має право лише суд. Разом з цим, сторона обвинувачення використовує електронний зв`язок для вручення обвинуваченому документів. До себе обвинуваченого не викликає. З огляду на викладене просив клопотання задовольнити частково.
Обвинувачений ОСОБА_4 надав пояснення стосовно того, що йому потрібен паспорт для виїзду за кордон для оформлення документів на дітей, які проживають за кордоном. 

4. Оцінка та висновки суду
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши позиції учасників провадження, Суд дійшов таких висновків
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.02.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Водночас вказаною ухвалою визначено, якості альтернативного запобіжного заходу визначено заставу у розмірі 1 000 000 грн з покладанням низки процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчих (детективів), прокурорів, слідчого судді, суду на першу вимогу; 2) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , свідками: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) носити електронний засіб контролю.
23.02.2023 у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_4 звільнено з-під варти та він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави з покладанням вищезазначених процесуальних обов`язків.
У подальшому покладені на ОСОБА_4 обов`язки частково були скасовані, проте неодноразово продовжувалися. Востаннє обов`язки продовжені ухвалою суду від 11.09.2025, строком до 11.11.2025. 
На теперішній час відносно обвинуваченого продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави та продовжують діяти такі обов`язки: 1) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 2) утримуватись від спілкування з свідками: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У зв`язку із зверненням прокурора з відповідним клопотанням виникла необхідність у вирішенні питання щодо наявності підстав для продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 .
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості, є запобіжний захід.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України одним із запобіжних заходів є застава. Зміст цього запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України)
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним цим Кодексом (ст. 177 КПК України).
Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено, що у разі застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, на нього покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. При цьому частина 7 згаданої норми закріплює, що такі обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
З огляду на положення ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Щодо обґрунтованості підозри Суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження, коли обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 скерований до суду, та здійснюється судовий розгляд, повідомлена останньому підозра у вчиненні кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.
Крім цього, Суд бере до уваги, що існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення було предметом неодноразового судового контролю слідчими суддями під час вирішення питання про продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування. 
Розглядаючи питання актуальності ризиків, Суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на сторону обвинувачення обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.
Попереднім судовим рішенням, яким продовжено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , встановлено існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, а також ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Зазначені ризики, за змістом клопотання та твердженнями прокурора у судовому засіданні, не втратили своєї актуальності дотепер.
Так, заслухавши доводи прокурора та ознайомившись з клопотанням, Суд погоджується з твердженнями сторони обвинувачення про продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду виходячи з такого.
Інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 4 ст. 369 КК України, є тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна або без такої, що разом з віднесенням його до корупційних злочинів позбавить суд можливості, у випадку визнання останнього винуватим, звільнити його від кримінальної відповідальності чи звільнити від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_4 , до останнього буде застосовано виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання Суду, може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
Водночас Суд враховує, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання. Оцінка такого ризику має проводитись з урахуванням ряду інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або свідчити про те, що вона маловірогідна («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia). До таких факторів, зокрема, належать характер особи, її місце проживання, рід занять, майновий стан, сімейні зв`язки та усі види зв`язків з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova).
У цьому контексті Суд бере до уваги наявність соціальних зв`язків у обвинуваченого за межами України, а не на її території. Так, родина обвинуваченого ОСОБА_4 (дружина та діти) виїхали з України у зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, та за кордоном мають статус біженців. Де проживають тривалий час. Наведена обставина, на переконання Суду, свідчить про наявність у родини Колесникових постійного житла за межами України (навіть соціального, як про те раніше неодноразово зазначала сторона захисту). Також Суд враховує, що обвинувачений має дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Кожна окремо з цих обставин не є вирішальною при оцінці ризику переховування, однак у своїй сукупності вони є достатньо вагомими, а тому переконують Суд в актуальності ризику можливого переховування обвинуваченого від суду.
Щодо посилання прокурора на існування ризику переховування з огляду на набуття ОСОБА_4 знайомств серед представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових осіб правоохоронних органів, які обвинувачений може використати з метою переховування, Суд зазначає таке. Протягом усього часу судового розгляду справи прокурор щоразу посилається на наявність відповідних зв`язків в контексті ризику переховування. Проте стороною обвинувачення жодного разу не надано документів на підтвердження наведеної позиції. З досліджених судом матеріалів, а також самих тверджень прокурора, не можливо встановити осіб, з якими обвинувачений підтримує настільки близькі стосунки, що можуть бути використані з метою переховування. Також надані за час судового розгляду справи прокурором документи не містять відомостей і стосовно того, що обвинуваченим проводилося обговорення з будь-якими особами можливості забезпечити його переховування. З огляду на що відповідний аргумент сторони обвинувачення відхиляється судом, як і в усіх попередніх судових рішеннях. 
Враховуючи наведені обставини, оскільки в судовому засіданні підтверджено існування ризику переховування обвинуваченого від суду, Суд переконаний, що продовження строку дії таких процесуальних обов`язків, як повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, є виправданим.
Посилання сторони захисту на відсутність необхідності в продовженні обов`язку повідомляти прокурора про зміну місця проживання та/або місця роботи, то Суд зазначає таке. Відповідний обов`язок покликаний саме на забезпечення можливості виклику обвинуваченого та вручення йому процесуальних документів стороною обвинувачення у разі не досягнення мети такого виклику іншими засобами. Використання прокурором засобів електронного зв`язку не свідчить про необхідність скасування такого обов`язку в даному випадку. Разом з цим, Суд враховує відсутність будь-яких нарікань зі сторони захисту, що наявність такого обов`язку будь-яким чином звужує чи порушує права та усталений спосіб життя обвинуваченого. Відтак, наведений аргумент захисником ОСОБА_7 судом відхиляється. 
З приводу твердження сторони захисту щодо необхідності ОСОБА_4 отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон з метою оформлення документів на дітей, які проживають за кордоном, Суд зазначає таке. Сторона захисту не позбавлена можливості звернутися з окремим клопотанням до суду, в якому буде наведені точні строки, на які ОСОБА_4 необхідно отримати паспорт. Наведене зазначалося судом і в ухвалі від 11.09.2025. Проте сторона захисту не скористалася своїм правом. Наведене сприймається судом, як відсутність крайньої необхідності у ОСОБА_19 в отриманні паспорту. Враховуючи викладене, та відсутність обґрунтування строків, на які ОСОБА_4 просить надати паспорт, Суд відхиляє і доводи сторони захисту щодо скасування обов`язку здачі на зберігання певних документів. 
Стосовно існування ризику впливу обвинуваченого на свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні, як підставу продовження обов`язку заборони спілкування з вказаними особами, Суд зазначає таке. Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 допитані сторонами провадженні в судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення, надали вичерпні показання стосовно обставин кримінального правопорушення, та їх допити були закінчені. Враховуючи викладене, підстав для твердження, що обвинувачений ОСОБА_4 може вплинути на свідків з метою зміни ними свідчень в суді не має.
Стосовно посилання прокурора на збільшення ризику впливу обвинуваченого на свідків Суд зазначає таке. Наведеним прокурором в клопотанні доводам Судом попередньо надана оцінка в ухвалі від 09.09.2025 та 11.09.2025. Нових доводів прокурор не навів, а тому дані посилання судом відхиляються, як не доведені. На підставі викладеного, Суд переконаний, що підстави для продовження обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, відсутні.
Підсумовуючи вищевикладене, у судовому засіданні встановлена актуальність існування ризику, на який посилається прокурор, як правову підставу для продовження строку дії обов`язків, а саме: ризик можливого переховування обвинуваченого від суду, що дає суду можливість дійти висновку про необхідність продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 . Продовження строку дії обов`язків забезпечить можливість контролю за поведінкою обвинуваченого з боку суду та сторони обвинувачення з метою досягнення мети кримінального провадження.
Керуючись статтями 107, 131-132, 177-178, 194, 369-372 КПК України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити частково клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 24.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52023000000000190.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії покладених на нього обов`язків, а саме:
1) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали встановити до 27 грудня 2025 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у кримінальному провадженні № 52023000000000190 від 24.04.2023.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя                                                  ОСОБА_20