УХВАЛА
23 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа № 317/3809/25
провадження № 61-263вп25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув питання про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ :
У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 07 грудня 2023 року  ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 19 серпня 
2025 року цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано до Верховного Суду для вирішення питання про визначення підсудності вказаної справи. 
Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2025 року відмовлено у визначенні підсудності вказаної цивільної справи.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22 вересня                 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано до Верховного Суду для вирішення питання про визначення підсудності вказаної справи. 
Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.
Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем визначається ухвалою Верховного Суду виключно у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.
Надані до Верховного Суду документи містять такі відомості. 
Згідно з відомостей, що містяться у позовній заяві,  ОСОБА_1 - громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 - громадянин Ліванської Республіки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Проте, документи, надані представником заявника, які підтверджують факт проживання за межами України, не беруться судом до уваги, оскільки немає належним чином засвідченого перекладу на українську мову.
Для цілей статті 29 ЦПК України під проживанням за межами України потрібно розуміти постійне проживання. Тимчасове проживання учасника справи за межами України не може вважатися підставою для визначення підсудності в порядку статті 29 ЦПК України.
Матеріали справи, надіслані до Верховного Суду, не містять підтвердження того, що місцем постійного проживання позивача та відповідача є територія іншої держави.
З урахування наведеного, наявності підстав та умов, визначених статтею 29 ЦПК України для визначення підсудності розгляду даної справи Верховним Судом не встановлено. 
Керуючись статтею 29 ЦПК України, 
УХВАЛИВ :
Питання про вирішення підсудності справи за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.
Цивільну справу № 317/3809/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути до Запорізького районного суду Запорізької області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                               В. М. Коротун