ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1632/25 Справа № 705/1329/25 Категорія: на ухвалу  Головуючий по 1 інстанції Гудзенко В.Л. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.   	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10 вересня 2025 року                                                                                       м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Новікова О.М. 

секретар Дмитренко В.В. 

учасники справи: 
позивач – Уманська окружна прокуратура в інтересах Паланської сільської ради
відповідачі – ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області
представник ОСОБА_1 – адвокат Мазуренко Юлія Вікторівна

особа, що подала апеляційну скаргу: Уманська окружна прокуратура

       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уманської окружної прокуратури на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року у справі за позовом Уманської окружної прокуратури в інтересах Паланської сільської ради до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

Уманська окружна прокуратура в інтересах Паланської сільської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки, в якому просить:
витребувати у ОСОБА_1 на користь Паланської сільської ради земельну ділянку з кадастровим номером 7124386700:04:001:0001 площею 1,9977 га, що розташована в адміністративних межах Паланської сільської об`єднаної територіальної громади;
скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7124386700:04:001:0001 площею 1,9977 га з одночасним припиненням усіх речових прав на неї;
судові витрати по справі стягнути з відповідачів Черкаської обласної прокуратури.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі.
Після відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 04 липня 2025 року з підстав, пов`язаних із набуттям чинності ЗУ № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» вказану позовну заяву було залишено без руху, встановлено прокурору строк для усунення її недоліків протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви з урахуванням наданої оцінки (експертно-грошової) спірної земельної ділянки, здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви, надати документ, що підтверджує внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року позовну заяву Уманської окружної прокуратури в інтересах Паланської сільської ради залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор не усунув визначених судом недоліків у строк, зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, тому провадження у справі є таким, що відкрито за позовною заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, в зв`язку з цим позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду, Уманська окружна прокуратура оскаржила її до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що станом на дату звернення прокурора з позовом до суду діяла редакція ст. 177 ЦПК України, яка визначала перелік документів, що додаються до позовної заяви. Позовну заяву з доданими до неї документами подано прокурором до суду з дотриманням вимог ст. 177 ЦПК України. 09 квітня 2025 року набрав чинності ЗУ № 4292-ІХ, яким доповнено ч. 4 ст. 177 ЦПК України.
Прокурор зазначає, що закріплена ЗУ № 4292-ІХ вимога про проведення експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки і внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі її вартості є для позивача новим обов`язком, який не існував на час звернення до суду з позовом і з огляду на ст. 3 ЦПК України не може мати зворотної дії в часі. 
Судом першої інстанції помилкового не враховано, що в законодавстві України, в тому числі ЗУ № 4292-ІХ відсутні норми, які вказують на те, що абзац 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України має зворотну дію в часі.
Пунктом 2 розділом II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 4292-IX передбачено зворотну дію закону  в часі лише в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права.
Порядок обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права викладено у ст. 388 ЦК України. При цьому, абз. 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України  не містить умов та порядку компенсації вартості нерухомого майна, а також порядку обчислення та перебігу граничного строку, оскільки є нормою процесуального права, а не нормою матеріального права.
Крім того, в апеляційній скарзі вказано, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про факт незаконності виділення земельної ділянки та про його недобросовісність у спірних правовідносинах. Дана обставина підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12022250320001267. 
Тому, вирішення питання добросовісності/недобросовісності відповідача у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і суд не вправі відхиляти такі твердження позивача на стадії розгляду справи і залишати позов без розгляду.
Скаржник також посилається на висновки Верховного Суду викладені у постановах від 12 жовтня 2021 року у справі № 905/2382/18, від 21 липня 2021 року у справі № 904/903/20, від 20 січня 2021 року у справі № 905/2382/18, від 12 листопада 2020 року у справі № 911/956/17 згідно яких, факт подання позовної заяви із зазначенням вимог та підстав такого звернення є реалізацією права на судовий захист та за своєю правовою природою є процесуальною дією, що зумовлює обов`язок суду розглядати спір із застосуванням до спірних правовідносин процесуального закону, чинного на дату звернення відповідної особи до суду та розгляду її позовних вимог.
Вважає, що норми ЦПК України  підлягають застосуванню в редакції, чинній на час вчинення окремої процесуальної дії звернення прокурора з позовом до суду (06 березня 2025 року) та оскільки позовна заява відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України  у редакції, чинній на 06 березня 2025 року, підстав для подання прокурором до суду експертно-грошової оцінки спірних земельних ділянок та документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в сумі їх вартості не було.
Вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст. 388, ч. 5 ст. 390 ЦК України  та порушення норм процесуального права ст. 3, 13, 177, 187, 263, 264 ЦПК України, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
На підставі вищевикладеного, скаржник просить суд скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві, що надійшов від ОСОБА_1 зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для скасування ухвали суду. Вказано, що ЗУ № 4292-ІХ внесено зміни до ЦК України, ЦПК України, які набрали чинності 09 квітня 2025 року та мають зворотну дію в часі вказують на необхідність при зверненні до суду з віндикаційним позовом і позовами, які уже перебувають у провадженні суду і по яким ще не прийнято рішення – внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів – вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
При постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не порушив норми матеріального права, дотримався норм процесуального права, тому підстав для скасування ухвали суду немає. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України  визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2025 року Уманська окружна прокуратура звернулася в інтересах Паланської сільської ради до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки (т.1 а.с.1-16).
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2025 року (т.1 а.с. 106-107) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2025 року (т. 2 а.с. 14-16) позовну заяву Уманської окружної прокуратури залишено без руху з підстав того, що з часу набрання чинності Законом України № 4292-IX «Про внесення змін до ЦК України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» прокурор не виконав вимог, встановлених ч. 4 ст. 177 ЦПК України, тобто не вжив заходів щодо оцінки спірного майна щодо витребування якого заявлено вимогу, а також не вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку залишити позовну заяву без руху та надати прокурору строк для усунення допущених недоліків.
07 липня 2025 року Уманською окружною прокуратурою подано до суду письмові пояснення на виконання ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2025 року в яких зазначено, що у розділі ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ № 4292-ІХ мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна. 
Звертаючись до суду з позовом, прокурор вказав, що ОСОБА_1 при купівлі спірної земельної ділянки у ОСОБА_2 діяв недобросовісно, оскільки був обізнаний про незаконність виділення спірної земельної ділянки останньому. Положення ЗУ № 4292-ІХ в частині умов та порядку компенсації добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна не застосовуються до спірних правовідносин в зв`язку з недобросовісністю відповідача. Також вказано, що абз. 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України, на яку посилається суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не має зворотної дії в часі. 
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року (т.2 а.с. 29-34) позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з не усуненням недоліків позивачем.
09 квітня 2025 року набув чинності ЗУ № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача». 
ЗУ № 4292-ІХ доповнено ст. 390 ЦК України частиною п`ятою наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Частину 4 ст. 177 ЦПК України доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Частину другу статті 185 ЦПК України  доповнено абзацом третім такого змісту: «Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом  випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму».
Звертаючись до суду з позовом, прокурором заявлено вимоги: витребувати у ОСОБА_1 на користь Паланської сільської ради земельну ділянку з кадастровим номером 7124386700:04:001:0001 площею 1,9977 га, що розташована в адміністративних межах Паланської сільської об`єднаної територіальної громади та скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7124386700:04:001:0001 площею 1,9977 га з одночасним припиненням усіх речових прав на неї. Як на підставу позову прокурор послався на те, що спірна земельна ділянка утворилася внаслідок незаконного поділу земельної ділянки з кадастровим номером 7124386700:04:000:0014, площею 2,5714 га з цільовим призначенням землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідач був свідомо обізнаний про цільове призначення спірної земельної ділянки, однак в порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 83, 122 ЗК України, ст.ст. 10, 18, 24, 26, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на частину земельної ділянки площею 1,9233 га комунальної форми власності, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 7124386700:04:000:0014, яку безпідставно перенесли та в подальшому видалили з Державного земельного кадастру.
Правовідносини щодо земель промисловості регулюються розділом 13 ЗК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЗК України землями промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики оборони та іншого призначення визначаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.
Частиною 2 ст. 66 ЗК України визначено, що землі промисловості можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
З огляду на аналіз ст.ст. 65, 66 ЗК України суб`єктами права власності промисловими землями є промислові підприємства.
Діючим законодавством не передбачено безоплатне надання у приватну власність громадян земельних ділянок промисловості. Таке набуття відбувається зокрема шляхом купівлі земельної ділянки у порядку, передбаченому ст. 134 ЗК України через аукціон.
Право визначення предмету і підстав позову належить виключно позивачу (ч. 1 ст. 13, п.п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).
Позовом про витребування майна (віндикаційним позовом) є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності індивідуально визначеного майна, до особи, яка ним заволоділа, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння.
Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Схожі висновки викладені, зокрема, у пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння (див. пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).
Тобто, правовою підставою подання віндикаційного позову є статті 387, 388 ЦК України, а негаторного стаття 391 цього Кодексу.
У даній справі предметом спору є витребування земельної ділянки та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації з одночасним припиненням усіх речових прав на неї.
За змістом ЗУ № 4292-ІХ, яким доповнено положення ЦК та ЦПК України вбачається, що механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави чи її територіальної громади, застосовується виключно у разі, якщо відповідачем за позовом прокурора є добросовісний набувач.
З матеріалів справи, а саме позовної заяви (т.1 а.с. 1-16) та додаткових пояснень (т.2 а.с. 19-21) вбачається, що прокурор вказував на факт обізнаності ОСОБА_1 щодо незаконності виділення земельної ділянки та його недобросовісність у спірних правовідносинах. Позивач зазначав, що даний факт підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12022250320001267, згідно яких ОСОБА_1 в кінці 2018 року запропонував невідомій особі придбати земельну ділянку, яка є предметом даної справи, попередньо оформивши її на свідка ОСОБА_2 , який був учасником АТО і не використав своє право на приватизацію земельної ділянки як учасник АТО, та який в подальшому відчужив її відповідачу. Позивачем вказано, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, який надає у тому числі послуги у сфері інжирінгу, геології та послуги технічного консультування в цих сферах та не міг не перевірити та не знати про те, що земельна ділянка знаходиться у межах промислової зони Паланської територіальної громади. Крім того, відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру від 14 листопада 2013 року земельна ділянка з кадастровим номером 7124386700:04:000:0014 площею 2,5714 га з цільовим призначенням – землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення зареєстрована 15 серпня 2007 року та її державна реєстрація здійснена на підставі технічної документації із землеустрою розробленої 22 червня 2011 року ПП «Геоплан». Зазначена земельна ділянка має накладення із спірною земельною ділянкою з кадастровим номером 7124386700:04:001:0001, що підтверджується результатами судової земельно-технічною експертизи від 06 червня 2023 року, проведеної в рамках кримінального провадження № 12022250320001267.
Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що прокурором надавалися суду першої інстанції докази обізнаності відповідача ОСОБА_1 щодо незаконності виділення земельної ділянки та його недобросовісності у спірних правовідносинах, тому вимога суду щодо подання експертно-грошової оцінки земельної ділянки та доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у сумі її вартості у спірних правовідносинах з урахуванням положень ЗУ № 4292-ІХ є помилковою, оскільки вирішення питання щодо добросовісності/недобросовісності відповідачів у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і він не вправі відхиляти ці твердження позивача ще на стадії розгляду справи і залишати позов без розгляду.
Невнесення прокурором вартості майна виключає можливість постановлення рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача, але не виключає можливість розгляду справи за позовом прокурора та ухвалення судом рішення про витребування майна від недобросовісного набувача, що залишено судом поза увагою.
Таким чином, постановляючи ухвалу суду про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції помилково не врахував, що абз. 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України не має зворотної дії в часі, а положення ЗУ № 4292-ІХ не застосовується до спірних правовідносин в частині умов та порядку компенсації добросовісному набувачеві вартості майна, адже прокурор стверджував про недобросовісність відповідача ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному суді та не спростовані відповідачем.
Згідно зі ст. 379 ЦПК України  підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За викладених обставин, висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху та в подальшому залишення позовної заяви без розгляду з підстав п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України  є помилковим, а тому ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року, яка перешкоджає подальшому провадженню підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:
       
Апеляційну скаргу Уманської окружної прокуратури задовольнити.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року скасувати.
Матеріали цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2025 року.

Судді