П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/5384/25	

                                                                                                                               Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.
                                                                                                                              Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
                    головуючого  –  Лук`янчук О.В.
                    суддів              –  Бітова А. І.
                                                    –  Ступакової І. Г. 
                    
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року про прийняття звіту про виконання рішення суду від 03.07.2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                              В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 по справі №400/5384/25 позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській область здійснити з 01.04.2025 перерахунок та виплату щомісячної доплати ОСОБА_1  в розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 №713, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішення суду набрало законної сили з 05.05.2025 року.
19.08.2025 видано виконавчі листи по справі №400/5384/25.
08.10.2025 року позивач подав до суду клопотання про встановлення судового контролю в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за виконанням рішення суду від 03.07.2025 по справі №400/5384/25.
Ухвалою суду від 09.09.2025 року зобов`язано відповідача подати звіт.
08.10.2025 відповідачем подано звіт, з якого вбачається, що на виконання рішення суду від 03.07.2025 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до покладених судом зобов`язань. Розмір пенсії склав 19030,12 грн. Виплату пенсії у перерахованому розмірі буде забезпечено з листопада 2025 року. Загальна сума доплати пенсії, що виникла на виконання рішення суду від 03.07.2025 по справі № 400/5384/25 за період з 01.04.2025 по 31.10.2025 склала 14000,00 грн. Черговість виплати доплати по вищезазначеному рішенню суду не настала.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про виконання рішення суду від 03.07.2025 по справі №400/5384/25.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Апелянт просить накласти штраф на начальника Головного управління ПФУ в Миколаївській області, в порядку і розмірах, наведених в заяві позивача від 08.10.2025 про неприйняття звіту відповідача.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що судове рішення в частині нарахування та виплати позивачу в повному обсязі доплати 2000 грн до пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 №713 – не виконано.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, вбачав підстави для прийняття звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 по справі №400/5384/25.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.
Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, а також ст.ст.14 та 370 КАС України.
Також, колегія суддів враховує, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Зазначені висновки Суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 26.01.2021 у справі №611/26/17, від 12.07. 2022 у справі №754/12702/14.
Одним із способів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3, 383 КАС України.
Частиною 2 ст.382 КАС України установлено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.ч.1-3, 5, 11 ст.382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини 5 статті 382-1 цього Кодексу.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин 2 та/або 3 статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини 3 статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини 3 статті 382-1 цього Кодексу.
Аналіз вказаних приписів дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для не прийняття звіту є: або відсутність обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення; або заходи, які вживаються відповідачем, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Натомість, виконання судового рішення не в повному обсязі не є підставою для відмови у прийнятті звіту, якщо відповідачем, суб`єктом владних повноважень, доведено, що існують обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, а ним, в свою чергу, вжито всіх належних від нього заходів для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Разом із цим, колегія суддів вказує, що наведеною статтею встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.
В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» (якими встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції) зверталась увага на те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення; виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою, є головною стадією правосуддя.
Це повністю узгоджується з положеннями ст.129-1 Конституції України.
У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист (абз.8 пп. 6.3 п.6).
Таким чином, розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення суду від 03.07.2025 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до покладених судом зобов`язань. Розмір пенсії склав 19030,12 грн. Виплату пенсії у перерахованому розмірі буде забезпечено з листопада 2025 року. Загальна сума доплати пенсії, що виникла на виконання рішення суду від 03.07.2025 по справі № 400/5384/25 за період з 01.04.2025 по 31.10.2025 склала 14000,00 грн. Черговість виплати доплати по вищезазначеному рішенню суду не настала.
Таким чином, відповідачем вчинено дії на виконання судового рішення в частині здійснення перерахунку пенсії позивачу.
При цьому, відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії загальна сума виплати, внаслідок перерахунку пенсії склала 19030.12 грн., що включає щомісячну доплату відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 (згідно рішення суду) 2000 грн.
У поданому до суду звіті про виконання судового рішення, пенсійний орган пояснив, що доплата до пенсії буде виплачена на умовах окремого порядку, затвердженого постановою КМУ №1156 від 11.10.2024, після затвердження відповідних бюджетних призначень. При цьому, відповідач наголосив, що управлінням не відмовлено позивачу у виконані судового рішення, оскільки таке рішення перебуває у процесі виконання, та не залежить від пенсійного органу в частині виділення коштів державного бюджету.
Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду залишається не виконаним відповідачем в частині виплати позивачу пенсії, а тому в силу положень ч.11 ст.382-3 КАС України вбачається за можливе встановити новий строк для подання звіту відповідно до ч.3 ст.382-1 цього Кодексу.
Щодо вимог про накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області штраф за невиконання рішення суду, то колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів враховує, що ст. 382 КАС України надає суду право накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штраф за власною ініціативою.
Приписи процесуального законодавства щодо накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу на невиконання рішення або неподання звіту не є імперативними, а дозволяють суду діяти на власний розсуд в питанні накладення штрафу.
Колегія суддів наголошує, що підставою для накладення штрафу є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку, та лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Між тим, колегія суддів роз`яснює, що накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, можливе або у разі ненадання звіту на виконання ухвали суду, або ненадання доказів, які свідчать про невжиття заходів, спрямованих на виконання рішення суду з моменту останнього встановлення строку надання звіту суб`єкта владних повноважень.
Відтак, оскільки до теперішнього часу судове рішення по даній справі не виконано у повному обсязі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати спірну ухвалу суду, відмовити у прийнятті звіту та встановити новий строк подання звіту, зобов`язавши Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати до суду звіт про його повне виконання у тридцяти денний строк.
При цьому, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність попередити суб`єкта владних повноважень, що за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали з прийняттям постанови про надання відповідачу нового строку для подання звіту про виконання рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі №400/1498/23 в частині виплати позивачу перерахованої пенсії на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року - відмовити.
Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі №400/5384/25 в частині виплати позивачу перерахованої пенсії на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати до Миколаївського окружного адміністративного суду протягом двох місяців з дня отримання цієї постанови звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року по справі № 400/5384/25.
Попередити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відповідальність передбачену ст.382 КАС України, а саме можливість накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
                                                                 Повний текст постанови складено та підписано 11 листопада 2025 року.

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова