П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/376/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
04 листопада 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання:    Шемчук Ю.А,
Представника позивача Ярмощука В.П., Агапової М.В.
Представника   відповідача Гарбара К.Г.            
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарств, Державної екологічної інспекції Поліського округу на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в  інтересах держави в інтересах держави в особі: Державного агентства лісових ресурсів України, Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарств, Державної екологічної інспекції Поліського округу до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Керівник Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарств, Державної екологічної інспекції Поліського округу звернувся до суду з позовом до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Потіївської сільської ради щодо неприйняття рішень про віднесення земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: 1825082200:12:000:0003, 1825082200:10:000:0192, 1825082200:05:000:0006, 1825082200:08:000:0006, 1825087200:02:000:0099, 1825087800:04:000:0457, 1825087800:04:000:0459. 1825087800:01:000:0218, 1825084200:03:000:0124, 1825087800:04:000:0464, 1825082200:06:000:0001, 1825087800:03:000:0021, 1825082200:05:000:0003, 1825082200:08:000:0005, 1825087200:03:000:0001, 1825082200:08:000:0008, 1825084200:03:000:0110, 1825084200:01:000:0180, 1825084200:03:000:0133, 1825082200:01:000:0003, 1825082200:03:000:0001, 1825082200:06:000:0002, 1825087200:08:000:0008, 1825087800:04:000:0497, 1825082200:08:000:0001 1825082200:01:000:0005, загальною площею 908,3081 га до самозалісених земель;
- зобов`язати Потіївську сільську раду розглянути на сесії ради подання Центрального міжрегіонального управлінням лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів від 05.08.2024 № 04/17/819 та прийняти за результатами розгляду рішення про віднесення земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: 1825082200:12:000:0003, 1825082200:10:000:0192, 1825082200:05:000:0006, 1825082200:08:000:0006, 1825087200:02:000:0099, 1825087800:04:000:0457, 1825087800:04:000:0459. 1825087800:01:000:0218, 1825084200:03:000:0124, 1825087800:04:000:0464, 1825082200:06:000:0001, 1825087800:03:000:0021, 1825082200:05:000:0003, 1825082200:08:000:0005, 1825087200:03:000:0001, 1825082200:08:000:0008, 1825084200:03:000:0110, 1825084200:01:000:0180, 1825084200:03:000:0133, 1825082200:01:000:0003, 1825082200:03:000:0001, 1825082200:06:000:0002, 1825087200:08:000:0008, 1825087800:04:000:0497, 1825082200:08:000:0001 1825082200:01:000:0005, загальною площею 908,3081 га до самозалісених земель.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Центральним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів (Управління) 21.11.2023 за № 04-17/1132 на адресу Потіївської сільської ради скеровано лист про прийняття рішень щодо віднесення земельних ділянок орієнтовною площею 4185,8843 га, які знаходяться на території даного органу місцевого самоврядування, до самозаліснених. Листом від 30.11.2023 №1103 Потіївська сільська рада поінформувала вказане управління про те, що неможливо встановити місцезнаходження вказаних земельних ділянок, а деякі з них перебувають у приватній власності. Однак, на 43 сесії 8 скликання Потіївської сільської ради від 02.02.2024 відповідне рішення не прийнято з підстав утримання від його прийняття місцевими депутатами, про що свідчить відповідь від 29.08.2024 № 734. Разом з цим, на виконання листа Коростишівської окружної прокуратури від 01.05.2024 № 53/1-1228ВИХ-24 Центральне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства 05.08.2024 повторно звернулося до Потіївської сільської ради з поданням № 04-17/819 щодо ухвалення рішення про віднесення залісених земельних ділянок загальною площею 2422,6069 га до самозалісених земель з них сформовані земельні ділянки площею 963,1118 га і не сформовані - 1459,4951 га. В додаток до вказаного листа на адресу Потіївської сільської ради Управлінням серед іншого, скеровано картографічні матеріали та інформації про наявність ідентифікованих самозаліснених земельних ділянок з кадастровими номерами: номерами, що вказані у прохальній частині позову загальною площею 908,3081 га та зазначалося про необхідність їх віднесення до самозаліснених земельних ділянок Однак, на 52 сесії 8 скликання Потіївської сільської ради від 13.09.2024 відповідне рішення не прийнято з підстав утримання від його прийняття місцевими депутатами, про що свідчить відповідь від 08.10.2024 № 844.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що законодавець поклав обов`язок щодо ідентифікації самозалісених ділянок на Кабінет Міністрів України, через його виконавчі органи – на управління лісового та мисливського господарства. Відсутність у органів місцевого самоврядування такого обов`язку, свідчить про те, що не можна вважати бездіяльністю ради, не прийняття рішення про віднесення земельних ділянок до самозалісених.
Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.
Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, Центральне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства звернулось до Потіївської сільської ради з поданням №04-17/1132 від 21.11.2023 у якому просить розглянути питання на сесії Потіївської сільської ради щодо віднесення земельних ділянок до самозаліснених в порядку, визначеному статтею 57-1 Земельного кодексу України. У листі вказано загальну орієнтовну площу 4185,8843 га. До клопотання було додано файл geojson в 1 прим на 1 арк.
Відповідач звернувся із листом від 30.11.2023 до Житомирської районної державної адміністрації відділу економіки агропромислового розвитку та питань управління майном спільної власності у якому Потіївська сільська рада повідомила, що частина земельних ділянок перебувають у приватній власності, перебувають в користуванні (оренді) у сільськогосподарських підприємств та з метою ідентифікації земельних ділянок вказати її кадастровий номер.
Центральне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства звернулося до Потіївської сільської ради з поданням №04-17/819 від 05.08.2024, у якому просить повернутись до питання віднесення земельних ділянок до самозаліснених в порядку, визначеному статтею 57-1 Земельного кодексу України та з огляду на звернення Коростишівської окружної прокуратури від 01.05.2024 №53/1-1228ВИХ-24 першочергово опрацювати земельні ділянки, що входять в загальну площу зазначену у поданні управління від 21.11.2023 №04-17/1132, площею 2422,6069 га з них сформовані земельні ділянки площею 963,1118 га і не сформовані - 1459,4951 га та про прийняте рішення повідомити Управління у розрізі кожної земельної ділянки. Додатки на 115 арк: інформація про наявність ідентифікованих самозаліснених земельних ділянок на території Потіївської сільської ради Житомирського району, що являє собою список із зазначенням територіальної громади, орієнтовної площі земельної ділянки, кадастрового номеру, постійний лісокористувач до якого примикають самозаліснені земельні ділянки; картографічні матеріали місця розташування запитуваних земельних ділянок.
Коростишівська окружна прокуратура звернулась до Потіївської сільської ради із запитом від 03.10.2024 №53/2-2476-вих.24 у якому просила повідомити результати розгляду вказаного подання в порядку, визначеному статтею 57-1 Земельного кодексу України першочергово опрацювати земельні ділянки, що входять в загальну площу зазначену у поданні Управління площею 2422,6069 га, та про передання чи відмову в переданні вказаних земельних ділянок повідомити окружну прокуратуру у розрізі кожної земельної ділянки.
Листом від 08.10.2024 №884 Потіївська сільська рада повідомила Коростишівську окружну прокуратуру, що на 43 сесії 8 скликання Потіївської сільської ради від 02.02.2024 виносилось питання про віднесення земельних ділянок до самозаліснених земель площею 4185,8843га, але рішення не набрало потрібної кількості голосів. На 52 сесії 8 скликання 13.09.2024 Потіївської сільської ради виносились дані питання про віднесення земельних ділянок до самозаліснених, але не набрали потрібної кількості голосів.
Коростишівська окружна прокуратура звернулась до Потіївської сільської ради з листом від 19.11.2024 №53/2-2830-вих.24 у якому просить повторно провести обстеження земельних ділянок сільськогосподарського призначення з метою встановлення їх самозаліснення.
Потіївська сільська рада повідомила Коростишівську окружну прокуратуру, що розпорядженням голови Потіївської сільської ради №94-г від 28.10.2024 було створено комісію з обстеження земельних ділянок. Комісією було обстежено 26 земельних ділянок та склали відповідні акти обстеження. Додатки: акти обстеження земельних ділянок в кількості 26 шт.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішень про віднесення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до самозаліснених, а тому звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представниками Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства та Потіївською сільською радою не вчинено всіх можливих заходів, що передують прийняттю відповідного рішення радою: ідентифікацію самозалісених земельних ділянок за допомогою картографічних матеріалів і натурних обстежень; з`ясування, які саме земельні ділянки можуть бути віднесені до самозаліснених земельних ділянок; не створено комісії у належному складі для обстеження вказаних земельних ділянок; відсутні докази обстеження земельних ділянок на предмет їх ймовірного самозаліснення, з`ясування факту чи не перебувають вказані ділянки у власності чи користуванні інших осіб, комунальній власності.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно частини дванадцятої статті 1 Лісового кодексу України (ЛК України), самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.
Згідно зі статтею 7 ЛК України, ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
Указом Президента України «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів» №228/2021 від 07.06.2021 (далі - Указ), з метою збереження лісового фонду України, належного захисту і відтворення лісів, створення сприятливих умов для ведення лісового господарства на засадах сталого розвитку з урахуванням природних та економічних умов, забезпечення прав громадян на безпечне довкілля започатковано з 2021 року реалізацію екологічної ініціативи «Масштабне залісення України». З цією метою Кабінету Міністрів України наказано, зокрема, ужити в установленому порядку заходів щодо ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності з метою їх подальшого використання для досягнення оптимальної лісистості України.
Відповідно до ст. 57-1 ЗК України, самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом. 2. Віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею. Віднесення земельної ділянки, що перебуває у користуванні, заставі, до самозалісеної ділянки здійснюється за погодженням із землекористувачем, заставодержателем. Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. 3. Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру. 4. Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою. 5. Віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.
Крім того, з метою реалізації вказаної норми частину четверту статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доповнено абзацом 4, яким передбаченого, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 ЗК приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної.
Також внесено відповідні доповнення і до статті 184 ЗК, за змістом яких «визначення самозалісених ділянок» віднесено до змісту землеустрою.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №2321-IX, Кабінету Міністрів України визначено у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити проведення інвентаризації самозалісених ділянок та вжити заходів із забезпечення ведення лісового господарства на таких ділянках.
Кабінет Міністрів України на реалізацію зазначеної функції окремого нормативно-правового акту не приймав.
Єдиним нормативним актом, який регулює відповідне питання є «Порядок інвентаризації земель», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №476 від 05.06.2019 (Порядок №476). Пунктом 2 такого Порядку визначено, що інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 29.09.2022 № 404 затверджено «Положення про міжрегіональні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України».
Міжрегіональні управління лісового та мисливського господарства підпорядковуються Держлісагентству та є його територіальними органами.
Слід зазначити, що алгоритм віднесення заліснених земельних ділянок до самозалісених передбачає: ідентифікацію самозалісених земельних ділянок за допомогою картографічних матеріалів і натурних обстежень; направлення подання органом центральної виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства до територіальної громади; віднесення заліснених земельних ділянок до категорії самозалісених органом місцевого самоврядування; прийняття рішення про передачу самозалісених ділянок до лісового фонду лісокористувачів або створення спеціального підрозділу територіальними громадами для забезпечення ведення лісового господарства на цих землях.
Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" (Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до положень частин 1-3 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.
За приписами частини 2 статті 57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею. Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Таким чином, у Потіївської сільської ради наявний обов`язок розглянути подання Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок загальною площею 908,3081 га до самозалісених на черговій сесії із ухваленням відповідного рішенні у порядку, передбаченому Законом № 280/97-ВР.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що у ході судового засідання представники позивача не змогли пояснити яким нормативно-правовим актом передбачені критерії за якими земельні ділянки можуть відноситися до самозалісених. Також не довели наявності підстав для віднесення зазначених земельних ділянок до самозалісених.
Як обґрунтувано вказав суд першої інстанції, ні представниками Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, ні Потіївською сільською радою не вчинено всіх можливих заходів, що передують прийняттю відповідного рішення радою: ідентифікацію самозалісених земельних ділянок за допомогою картографічних матеріалів і натурних обстежень; з`ясування, які саме земельні ділянки можуть бути віднесені до самозаліснених земельних ділянок; не створено комісії у належному складі для обстеження вказаних земельних ділянок; відсутні докази обстеження земельних ділянок на предмет їх ймовірного самозаліснення, з`ясування факту чи не перебувають вказані ділянки у власності чи користуванні інших осіб, комунальній власності.
На запитання колегії суду представники позивача не пояснили за якими саме критеріями зазначені у позові ділянки були віднесені до самозаліснених та у якій ступені відбулось самозаліснення кожної конкретної ділянки, на підставі яких доказів і відомостей у цьому можна пересвідчитись. Посилання на аерографічні знімки, які до того ж відсутні у матеріалах справи, колегія суддів вважає необгрунтованими із зазначених вище підстав, а також відсутності відомостей чи обгрунтованих пояснень позивача щодо актуальності цих знімків на момент виникнення спору, періодичності їх здійснення та наповнення цією інформацією відповідних баз даних, які використовує позивач.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарств, Державної екологічної інспекції Поліського округу залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі 12 листопада 2025 року.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Мацький Є.М.