Головуючий І інстанції: А.О. Чеснокова

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 р. 	Справа № 440/5194/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 10.06.25 по справі № 440/5194/25
за позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМОЛТРАНС"  
до    Головного управління ДПС у Полтавській області           
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОМОЛТРАНС" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд :
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.03.2025 за №00029190704, винесене Головним управлінням ДПС у Полтавській області, яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю “АГРОМОЛТРАНС” суму грошового зобов`язання за платежем “податок на додану вартість” на суму 654 640,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.03.2025 за №00029200704, винесене Головним управлінням ДПС у Полтавській області, яким застосовані до Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОМОЛТРАНС” штрафні (фінансові) санкції грошового зобов`язання за платежем “податок на додану вартість” на суму 13 600,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що податковим органом не ставилось під сумнів ґрунтовність внесення на витрати сум коштів, що було сплачено на придбання пневматичних шин. Під сумнів було поставлено лише правомірність використання цих сум при формуванні податкового кредиту. Тому з огляду на те, що фіскальним органом не заперечується ґрунтовність формування позивачем (платником податків) витрат при сплаті податку на прибуток, не може ставитися під сумнів і використання сум сплачених при цьому і при формуванні податкового кредиту. Крім того, позивач вказує на те, що ДПС не прийняла до уваги, що продаж шин не здійснювався, частина автотранспортних засобів власні, частина орендованих. Договори оренди транспортних засобі постійно діючі з ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 лонгуються, автотранспортні засоби безперервно знаходяться у використанні в господарській діяльності ТОВ «АГРОМОЛТРАНС». Виходячи з цього, можливо зробити висновок, що у позивача відсутня база оподаткування ПДВ щодо шин 185/75 R16, 195/65R15, 195/75R16C та ДПС прийшла до хибного висновку про те, що необхідно донарахувати суму ПДВ.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМОЛТРАНС" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 12 березня 2025 року за № 00029190704.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 12 березня 2025 року за № 00029200704.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМОЛТРАНС" витрати зі сплати судового збору в розмірі 10023 (десять тисяч двадцять три) гривні 60 (шістдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Полтавській області. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, представник відповідача, щодо податкового повідомлення-рішення від 12.03.2025 від 12.03.2025 № 00029190704, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у загальному розмірі 654640,00 грн (в т.ч 523712 грн – основного платежу та 130928 грн – штрафної санкції), в апеляційній скарзі зазначає, що на порушення пп. 3.2, п.3, п.6. Методики коригування експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів визначених Експлуатаційними нормами середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, платником не надано документи, що підтверджують необхідність заміни шини, а саме не надано заяв механіка або водія автомобіля та виданих на їх підставі наказу про необхідність передчасної заміни шин, висновків відповідної комісії.
Згідно пп. 3.2, п.3, п.6. Методики коригування експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів визначених Експлуатаційними нормами підставою для списання шин є висновок комісії, який затверджується відповідним наказом керівника й наводиться в картці обліку шин. У разі виявлення експлуатаційних або виробничих дефектів, що унеможливлюють подальше використання шин, такі шини може бути визнано непридатними для експлуатації.
Апелянт наголошує, що підставою для списання автомобільних шин є висновок комісії, наведений в картці обліку автомобільних шин, затверджений відповідним наказом. 
Щодо податкового повідомлення-рішення від 12.03.2025 № 00029200704, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 13600 грн, представник відповідача зазаначає, що на порушення п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПКУ, а саме порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, на загальну суму ПДВ за ПН/РК - 514022грн. Письмові пояснення та документи щодо встановлених фактів не надавалися, Відповідальними були особи визначені у п. 2.2. акта перевірки.
Нарахування умовного продажу на шини привело до застосування відповідальності за відсутність реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН згідно абз.4 п. 1201.2 ст. 1201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI штрафних санкцій та винесення ППР №00029200704 на суму 13600 грн.
На переконання представника відповідача, Головне управління ДПС у Полтавській області діючи відповідно до ст. 191, 20, 21 Податкового кодексу України, забезпечуючи виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством права, правомірно прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, як цього вимагає ст. 19 Конституції. 
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому щодо податкового повідомлення рішення № 00029190704 від 12.03.2025 р., зазначає, що норми пункту 3 застосовують для списання пневматичних шин, якщо фактичний пробіг пневматичних шин досягає установлених норм. Проте це не обов`язкова й не єдина умова для списання.
У разі виявлення експлуатаційних чи виробничих дефектів, з якими пневматичні шини не допускають до експлуатації з огляду на небезпечність їхнього технічного стану або не ремонтують через неприйнятні витрати, шини списують на підставі акту, складеного за вимогами чинних правил експлуатації шин, незалежно від того, чи відповідає їхній фактичний ресурс Нормам.
Тобто в підпункті 3.2 (як і у всьому пункті 3) взагалі не згадується про необхідність існування «заяв механіка або водія автомобіля та виданих на їх підставі наказу про необхідність передчасної заміни шин, висновків відповідної комісії», на відсутність яких посилається відповідач як на обґрунтованість своїх суджень.
Крім того, позивач наголошує, що відповідач посилається на необхідність оформлення Накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (типова форма № М-Ндатвероджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 р. № 193). Даний наказ втратив чинність на підставі Наказу Державної служби статистики № 266 від 22.10.2021 р.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 12.03.2025 р. № 00029200704 яким застосовано штрафні санкції у розмірі 13600 грн. представник позивача зазначає, що продаж шин не здійснювався, автотранспортні засоби безперервно знаходяться у використанні в господарській діяльності ТОВ «Агромолтранс».
На переконання представника позивача, ТОВ «Агромолтранс» відсутня база оподаткування ПДВ щодо шин 185/75 R16, 195/65 R15, 195/75 R16C та ДПС прийшла до хибного висновку про те, що необхідно допарахувати суму ПДВ. Отже, наявними обставинами справи спростовуються висновки ревізорів про те, що шини списувалися передчасно не у відповідності до Експлуатаційних норм № 488. Податковим органом не було доведено, що позивач удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПКУ. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ГУ ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АГРОМОЛТРАНС» (податковий номер 40319447) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2021 по 30.06.2024, валютного законодавства за період з 01.04.2021 по 30.06.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2021 по 30.06.2024, іншого законодавства за період з 01.04.2021 по 30.06.2024 року.
За підсумками перевірки було встановлено порушення, зокрема:
- п. 185.1 ст. 185, ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями, далі – ПК України), п. 32 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень ПКУ від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), пп. 5 п. 4 розд. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 р. № 21, п. 3.2 Експлуатаційних норм № 488, оформлення типової форми №М-11, затверджена наказом Мінстату України від 21.06.96 р. №193, а саме занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 975 080 грн, в т.ч. за грудень 2021 у розмірі 287 700 грн, грудень 2022 у розмірі 207700 грн, грудень 2023 року у розмірі 234080 грн та червень 2024 у розмірі 245 600 гривень.
- п. 201.1 ст. 201 ПК України, встановлено не реєстрацію податкових накладних на суму ПДВ 963390 грн, несвоєчасну реєстрацію податкових накладних к ЄРПН в терміни встановлені п.201.1 ст. 201 ПК України на суму ПДВ 160401,97 гривень.
За результатами перевірки був складений акт від 03.02.2025 № 1516/16-31-07- 04-02/40319447.
Платником на вказаний акт було подано заперечення від 19.02.2025 № б/н (вх.№ 13206/6/16-31від 19.02.2025).
Платником податків не заперечуються п.п.1, 4, 5 висновку акту перевірки.
ГУ ДПС у Полтавській області за результатами розгляду заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки з урахуванням додатково наданих платником документів висновки акта перевірки скасовано в частині заниження податку на додану вартість в сумі 451 368 грн, в іншій частині висновки акта залишено без змін.
Зокрема, у відповіді на заперечення податковий орган зазначає, що аналізом наданих первинних документів встановлено, що на порушення пп. 3.2, п.3, п.6. Методики коригування експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів визначених Експлуатаційними нормами середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, платником не надано документи, що підтверджують необхідність заміни шини, а саме не надано заяв механіка або водія автомобіля та виданих на їх підставі наказу про необхідність передчасної заміни шин, висновків відповідної комісії. Крім того вказує, що відповідно до вищевказаної Методики підставою для списання автомобільних шин є висновок комісії, наведений в картці обліку автомобільних шин та затверджений відповідним наказом.
За результатами розгляду заперечення висновки акту перевірки викладено у наступній редакції:
- п. 185.1 ст. 185, ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями, далі – ПК України), п. 32 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень ПКУ від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), пп. 5 п. 4 розд. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 р. № 21, п. 3.2 Експлуатаційних норм №488, оформлення типової форми №М-11, затверджена наказом Мінстату України від 21.06.96 р. №193, а саме занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 514022 грн, в т.ч. за грудень 2021 у розмірі 124010грн, грудень 2022 у розмірі 120080грн, грудень 2023 року у розмірі 140492 грн та червень 2024 у розмірі 129440 гривень.
На підставі висновків акту перевірки з урахуванням результатів розгляду заперечення на акт перевірки, ГУ ДПС у Полтавській області 12.03.2025 винесено податкові повідомлення-рішення № 00029190704 та №    00029290704.
Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 12 березня 2025 року за № 00029190704 та від 12 березня 2025 року за № 00029200704 суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення.
Колегія суддів переглядаючи дану адміністратину справу в межах доводів апеляційної скарги сформувала ключове питання яке постало перед судом у цій справі:
Чи грунтується на нормах закону вимога Головного управління ДПС у Полтавській області про надання ТОВ «АГРОМОЛТРАНС» заяв механіка, водія та окремих наказів, на підтвердження правомірності використання та списання придбаних пневматичних шин у господарській діяльності, та відповідно і правомірності формування податкового кредиту з ПДВ?
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Таким чином фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Щодо аргументів апеляційної скарги відповідача про обгрунтованість податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області № 00029190704 від 12.03.2025, яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю “АГРОМОЛТРАНС” суму грошового зобов`язання за платежем “податок на додану вартість” на суму 654 640,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.
В ході проведення перевірки встановлено факт придбання шин та встановлення їх на орендовані автомобілі у кількості, що значно перевищують наявну кількість автомобілів у позивача.
Пунктом 185.1ст. 185 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Відповідно до пункту 186.1 статті 186 Податкового кодексу України місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.
186.1.1. Якщо постачання товарів здійснюється для споживання на борту морських та повітряних суден або у поїздах на ділянці пасажирського перевезення, що здійснюється в межах митної території України, місцем постачання вважається пункт відправлення пасажирського транспортного засобу.
Ділянкою пасажирського перевезення, що здійснюється в межах митної території України, вважається ділянка, на якій відбувається таке перевезення без зупинок за межами митної території України між пунктом відправлення та пунктом прибуття пасажирського транспортного засобу.
Пункт відправлення пасажирського транспортного засобу - перший пункт посадки пасажирів у межах митної території України, у разі потреби - після зупинки за межами митної території України.
Пункт прибуття транспортного засобу на митній території України - останній пункт на митній території України для посадки/висадки пасажирів на митній території України.
186.2. Місцем постачання послуг є: 186.2.1. місце фактичного постачання послуг, пов`язаних з рухомим майном, а саме: а) послуг, що є допоміжними у транспортній діяльності: навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг; б) послуг із проведення експертизи та оцінки рухомого майна; в) послуг, пов`язаних із перевезенням пасажирів та вантажів, у тому числі з постачанням продовольчих продуктів і напоїв, призначених для споживання; г) послуг із виконання ремонтних робіт і послуг із переробки сировини, а також інших робіт і послуг, що пов`язані з рухомим майном;
186.2.2. фактичне місцезнаходження нерухомого майна, у тому числі що будується, для тих послуг, які пов`язані з нерухомим майном: а) послуг агентств нерухомості; б) послуг з підготовки та проведення будівельних робіт; в) інших послуг за місцезнаходженням нерухомого майна, у тому числі що будується;
186.3. Місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать: а) надання майнових прав інтелектуальної власності, створення за замовленням та використання об`єктів права інтелектуальної власності, у тому числі за ліцензійними договорами, а також надання (передача) права на скорочення викидів парникових газів (вуглецевих одиниць); б) рекламні послуги; в) консультаційні, інжинірингові, інженерні, юридичні (у тому числі адвокатські), бухгалтерські, аудиторські, актуарні, а також послуги з розроблення та тестування програмного забезпечення, з оброблення даних та надання консультацій з питань інформатизації, надання інформації та інших послуг у сфері інформатизації, у тому числі з використанням комп`ютерних систем; г) надання персоналу, у тому числі якщо персонал працює за місцем здійснення діяльності покупця; ґ) надання в оренду, лізинг рухомого майна, крім транспортних засобів та банківських сейфів; д) телекомунікаційні послуги, а саме: послуги, пов`язані з передаванням, поширенням або прийманням сигналів, слів, зображень та звуків або інформації будь-якого характеру за допомогою дротових, супутникових, стільникових, радіотехнічних, оптичних або інших електромагнітних систем зв`язку, включаючи відповідне надання або передання права на використання можливостей такого передавання, поширення або приймання, у тому числі надання доступу до глобальних інформаційних мереж; е) послуги радіомовлення та телевізійного мовлення; є) надання посередницьких послуг від імені та за рахунок іншої особи або від свого імені, але за рахунок іншої особи, якщо забезпечується надання покупцю послуг, перерахованих у цьому пункті; ж) надання транспортно-експедиторських послуг; з) надання послуг з виробництва та компонування відеофільмів, кінофільмів, анімаційних (мультиплікаційних) фільмів, телевізійних програм, рекламних фільмів, фоторекламних матеріалів та комп`ютерної графіки; и) послуги з доступу до пропускної спроможності міждержавних перетинів (фізичні права на передачу) та допоміжні послуги, визначені Законом України "Про ринок електричної енергії".
Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України 187.1. датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
За операціями з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості застосовується касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Відповідно до статті 198.3 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до статті 198.5 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:
придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Аналізуючи наведене правове регулювання, колегія суддів зазначає, що при купівлі нових шин підприємство отримує податковий кредит, і якщо використання авто відбувається в господарській діяльності, кредит залишається у підприємства. Сума ПДВ включається до податкового кредиту на дату першої події – оплата або отримання шин.
Відповідно до ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). 
Отже, орендар повинен повернути орендоване майно у тому ж стані, в якому він його отримав.
Також ст. 776 ЦКУ передбачає, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Адже поточний ремонт - це ремонт, пов`язаний із підтриманням орендованого майна у первісному стані.
За своєю суттю заміна старих шин новими - це і є підтримання орендованого майна у первісному стані.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що згідно договорів оренди транспортних засобів, укладених позивачем, орендар ТОВ Агромолтранс" несе всі витрати, пов`язані з використанням предмета оренди (поточний ремонтЮ усунення несправностей та поломок, придбання необхідних деталей та запчастин до автомобіля, заміна деталей, пневматичних шин та частин автомобіля тощо), у тому числі витрати з придбання паливно-мастильних матеріалів.
Норми експлуатаційного пробігу автошин врегульовано наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 20.05.2006 № 488, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.06.2006 за № 712/12586 (далі за текстом – Експлуатаційні норми).
Преамбулою Експлуатаційних норм визначено, що норми призначено для застосування підприємствами й організаціями, які експлуатують, утримують: колісні транспортні засоби, спеціальні машини, виконані   на   колісних   шасі,   що пересуваються вулично-дорожньою мережею загального користування та в особливих умовах експлуатації.
Згідно з п. 3.2 Експлуатаційних норм норми застосовують для списання пневматичних шин, якщо фактичний пробіг пневматичних шин досягає установлених норм. Проте це не обов`язкова й не єдина умова для списання. У разі виявлення експлуатаційних чи виробничих дефектів, з якими пневматичні шини не допускають до експлуатації з огляду на небезпечність їхнього технічного стану або не ремонтують через неприйнятні витрати, шини списують на підставі акта, складеного за вимогами чинних правил експлуатації шин, незалежно від того, чи відповідає їхній фактичний ресурс Нормам.
Відповідно до п. 7.1 Експлуатаційних норм пневматичну шину списують у разі досягнення фактичного пробігу, що відповідає установленим (скоригованим) нормам. У картці обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини (додаток 5) зазначають сумарний пробіг до списання та інформацію про подальше використання шини - відновлення зношеного протектора, ремонт або її переробка (утилізування). У цьому разі картка обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини має статус акта її списання. Картку підписують члени комісії з питань втрати пневматичними шинами споживчих властивостей.
Якщо під час експлуатування пневматичної шини виникли пошкодження з експлуатаційних чи виробничих причин, з якими подальша експлуатація і ремонт неможливі, складають відповідні акти списання за вимогами правил експлуатації пневматичних шин. До актів списання пошкоджених пневматичних шин додають картки обліку пробігу (наробітку) пневматичних шин (п. 7.5 Експлуатаційних норм).
Так, в апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що в порушення пп. 3.2, п.3, п.6. Методики коригування експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів визначених Експлуатаційними нормами середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, платником не надано документи, що підтверджують необхідність заміни шини, а саме не надано заяв механіка або водія автомобіля та виданих на їх підставі наказу про необхідність передчасної заміни шин, висновків відповідної комісії.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно п.п. 3.2 п.3 Експлуатаційних норм у разі виявлення експлуатаційних чи виробничих дефектів, з якими пневматичні шини не допускаються до експлуатації з огляду на небезпечність їхнього технічного стану або не ремонтують через неприйняті витрати, шини списують на підставі акту, складеного за вимогами чинних правил експлуатації шин, незалежно від того, чи відповідає їхній фактичний ресурс Нормам.
Пункт 6 Експлуатаційних норм регулює наступні питання: норми для фактичних умов експлуатації, що відрізняються від нормальних чи особливих умов, за необхідності коригують за формулами (пункт 6.1.); вибір коефіцієнтів коригування норм для фактичних умов експлуатації пневматичних шин (пункт 6.2.); залежність коефіцієнта к від відношення пробігу в 6 містах і населених пунктах до загального пробігу по вулично-дорожній мережі загального користування наведено в табл. 4. Проміжні значення, за потреби, визначають інтерполюванням. (пункт 6.3.); Сумарне відсоткове зменшення скоригованих норм для фактичних умов експлуатації не повинно перевищувати 25%. (пункт 6.4.) та тимчасові норми не коригують (пункт 6.5).
Отже, ані в п.п. 3.2 пункту 3, ані в пункті 6 Експлуатаційних норм взагалі не згадується про необхідність існування заяв механіка або водія автомобіля та виданих на їх підставі наказу про необхідність передчасної заміни шин, висновків відповідної комісії, на відсутність яких посилається відповідач як на обґрунтування своїх доводів.   
Крім того, колегія суддів наголошує, що позивачем були додані до матеріалів справи відповідні акти списання пошкоджених пневматичних шин (п.3.2), картки обліку пробігу (наробітку) пневматичних шин (п.7.5).
З матеріалів справи встановлено, що акти списання шин були складені комісією у складі голови комісії інженера - механіка Федоренка П.В., головного бухгалтера Капінос Н.В., заступника директора з технічних питань Коробки В.В. та затверджувалися директором ТОВ «Агромолтранс». Акти списання шин складені за формою, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 13.12.2022 р. № 431. Приводом для списання шип слугували скарги, зауваження водіїв про небезпечність експлуатації зношеної шини.
На кожну шину велася облікова картка. Після складання Акту списання всі відомості занесені у картку обліку пробігу (наробітку) пневматичної шипи, якій був присвоєний інвентарний номер. В даній картці зазначені висновки комісії з питань обліку пробігу (наробітку), обігу і списання пневматичних шин перевізника про те, що шина до подальшої експлуатації непридатна через природний знос. Картка обліку велася за формою, відповідно до Додатку 5 до пункту 7.1. Експлуатаційних норм.
До матеріалів справи надані Акти списання шин і до кожного Акту приєднані картки обліку шини, яка підлягала списанню.
Як свідчать матеріали справи, під час проведення перевірки всі картки обліку пробігу пневматичної шини разом з висновками комісії були надані відповідачу рід час проведення перевірки. Даний факт ГУ ДПС у Полтавській області не заперечується.
Також, колегією суддів встановлено, що позивачем під час перевірки, разом із запереченнями, контролюючому органу було надано: свідоцтва про реєстрацію (технічні паспорти) щодо транспортних засобів в кількості 110 шт.; договори оренди транспортних засобів в кількості 3 шт.; оборотно-сальдова відомість ТОВ «Агромолтранс» по рахунку 207 за період з 01.04.2021 по 31.12.2021; оборотно-сальдова відомість ТОВ «Агромолтранс» по рахунку 207 за 2022 рік та 2023 рік; оборотно-сальдова відомість ТОВ «Агромолтранс» по рахунку 207 за період з 01.01.2024 по 30.06.2024; акти списання пневматичних шин в кількості 29 шт.; картка обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини в кількості 1889 шт.; накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів в кількості 7 шт.; копія договору на екологічні послуги №П/6042 від 27.09.2018; копія актів надання послуг з вилучення відпрацьованих, зіпсованих шин в кількості 5 шт; копія платіжних інструкцій за послуги з вилучення відпрацьованих, зіпсованих шин в кількості 5 шт.
Проте після розгляду відповідних документів, які були подані як під час перевірки, так і до заперечень на акт перевірки, контролюючим органом було частково скасовано висновки податкового органу щодо неправомірності дій платника у частині формування податкового кредиту за рахунок придбання пневматичних автомобільних шип для обслуговування власного та орендованого парку транспортних засобів. Так було скасовано висновки про заниження податку на додану вартість в сумі 451 368,00 грн. з первісно зазначених 965 390,00 грн. При цьому, як саме та з-яких міркувань виходив суб`єкт владних повноважень при вирішенні того, які з пневматичних шин придбано, замінено фіскальним органом не обґрунтовано. Таких доказів не було надано відповідачем і до суду.
Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, вищевказаними нормами не передбачено обов`язку подання письмових заяв механіка або водія автомобіля та виданих на їх підставі наказу про необхідність передчасної заміни шин, висновків відповідної комісії. Таким чином позивачем були надані, всі необхідні документи на підтвердження правомірності завчасного списання пневматичних шин.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області №00029190704 від 12.03.2025, яким збільшено ТОВ «АГРОМОЛТРАНС» суму грошового зобов`язання за платежем « податок на додану вартість» на суму 654 640,00 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо аргументів апеляційної скарги відповідача про обгрунтованість податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області №00029200704 від 12.03.2025, яким застосовані штрафні санкції на суму 13600,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Нарахування податковим органом умовного продажу на шини привело до застосування відповідальності за відсутність реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН згідно абз.4 п. 201.2 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI штрафних санкцій та винесення ППР №00029200704 на суму 13600 грн. 
Тобто останнє є похідним від податкового-повідомлення рішення №00029190704 від 12.03.2025, яке судом встановлено, як таке, що підлягає скасуванню.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 12.03.2025 №00029200704, винесене ГУ ДПС у Полтавській області, яким застосовано до ТОВ «АГРОМОЛТРАНС» штрафні (фінансові) санкції грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на суму 13600,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року по справі № 440/5194/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 по справі № 440/5194/25  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    З.Г. Подобайло