Номер провадження: 33/813/1929/25
Номер справи місцевого суду: 522/5382/25 
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю. А. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 263181 від 05.03.2025 року, водій ОСОБА_1 05.03.2025 року о 20 годині 28 хвилин у м. Одесі по вулиці Малій Арнаутській 23, керував автомобілем «Хендай» д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2025 року визнано ОСОБА_1 , винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що він не є особою, яка має бути притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом. По друге, в пункті десятому протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що під час складання протоколу використовувався технічний засіб відеозапису №474489. Проте матеріали справи не містять наведеного відеозапису і суд мав звернути на це свою увагу та надати належну оцінку якості складених матеріалів. Таким чином, маючи вказані належні і допустимі докази керування транспортним засобом особою, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, уповноважений орган не додав його до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Вважає, що суд не міг розглянути матеріали справи без дослідження наведеного відеозапису, оскільки про відеозапис зазначено в протоколі але до матеріалів справи він не доданий, що унеможливлювало прийняття обвинувальної постанови.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи на 17.10.2025 року на 12:00 год., ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися.
17.10.2025 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що у Пересипському районному суді міста Одеси по судовій кримінальній справі №523/5584/24 після судових дебатів, які відбулись 16.10.2025 року, проголошення вироку призначено на сьогодні на 11:00 17.10.2025 року у приміщенні Пересипського районного суду міста Одеси. У наведеній судовій справі він є захисником особи, яка притягується до кримінальної відповідальності за частиною другою статті 114-2 та частиною першою статті 263 КК України, які відносяться до категорії тяжких і обвинувачений тримається під вартою і буде доставлений до судової зали з ДУ «Одеський слідчий ізолятор». 
17.10.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 також надійшло клопотання про виклик свідка, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Вказане клопотання мотивоване тим, вважає за необхідне просити суд викликати у наступне судове засідання особу, яка безпосередньо керувала транспортним засобом та пасажира, для надання ними суду своїх пояснень. В суді першої інстанції у наведеній судовій справі під час судового засідання він заявляв аналогічне клопотання судді Приморського районного суду міста Одеси Лагода К. О., і воно було задоволено, суддя на місці ухвалила задовольнити клопотання про виклик свідків, проте обумовлені свідки суддею так і не викликались і справа була розглянута без їхніх пояснень.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Проаналізувавши клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, як належним чином не обґрунтованого, оскільки сам по собі факт проголошення вироку не потребує обов`язкової участі захисника і не вимагає від нього при оголошенні вироку виконання процесуально значущих дій, що можуть вплинути на зміст вироку. Крім того, не вказано існування у апелянта об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що можуть завадити їм приєднатися до судового засідання, що призначено на 17.10.2025 року о 12:00 год., в режимі відеоконференції.
Зважаючи на стислі строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП – 20 днів з часу надходження до апеляційного суду матеріалів апеляційної скарги (22.09.2025 року), апеляційний суд станом на 17.10.2025 року (25 день з часу надходження апеляційної скарги до апеляційного суду) не вбачає підстав для подальшого відкладення справи
Щодо клопотання про виклик свідків, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання. Матеріалами справи не підтверджено, що під час перебування справи в провадженні суду першої інстанції, ОСОБА_1 подавав клопотання про виклик свідків, або заявляв про це у судових засіданнях, оскільки відповідні заяви у письмовому вигляді у справі відсутні, копії подання до суду першої інстанції таких заяв з номером вхідної кореспонденції, ОСОБА_1 до заяви про виклик свідка в апеляційний суд, не додав. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення у графі «свідки» також не містить відомостей про свідків « ОСОБА_2 », ОСОБА_3 ». Не містить відповідних клопотань ОСОБА_2 про залучення до справи в якості свідків зазначених осіб і відеозапис подій, які зафіксовані 05.03.2025 року під час складення протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 .
Дані обставини унеможливлюють дослідження апеляційним судом нових доказів на стадії апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції
За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 263181 від 05.03.2025 року, водій ОСОБА_1 05.03.2025 року о 20 годині 28 хвилин у м. Одесі по вулиці Малій Арнаутській 23, керував автомобілем «Хендай» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції 05.03.2025 року о 20-45 год. відносно ОСОБА_1 встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме:запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 263181 від 05.03.2025 року, додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських № 471819, 475881, 471944, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються події, що мала місце 05.03.2025 року, за участі ОСОБА_1 . Даними відеозаписами зафіксовано, як працівники поліції зупинили транспортний засіб «Хендай» д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням правил ПДР, а саме автомобіль їхав по зустрічній смузі. ОСОБА_1 в розмові з працівниками поліції заперечував керування ним транспортним засобом, та в подальшому вказував що керував його брат. Проте, в салоні автомобіля знаходилась тільки жінка пасажир. Працівники поліції повідомили, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер» або в медичному закладі, але останній відмовився. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також за ч. 3 ст. 126 КУпАП. Працівниками поліції було роз`яснено права, а також відсторонено ОСОБА_1 від права керування транспортним засобом.
При розгляді апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), являється самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. 
Аналогічні положення, але з деталізацією дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У відповідності до п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Також, положення п. 7 Порядку № 1103 встановлюють, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Згідно п. 8 Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026).
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. 
Портативний відеореєстратор – це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).
Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Апеляційний суд звертає увагу, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 05.03.2025 року ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що він не є особою, яка має бути притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє їх як безпідставні, оскільки шляхом дослідження матеріалів справи як кожен окремо так і в сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_1 керував 05.03.2025 року о 20 годині 28 хвилин у м. Одесі по ву. Малій Арнаутській 23, автомобілем «Хендай» д. н. з. НОМЕР_1 . Так, з долучених відеозаписів з ПВР №471819, 475881, 471944 встановлено, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, стверджував що його брат керував автомобілем. Проте, в салоні автомобіля знаходилась тільки жінка, на питання працівника поліції, де тоді подівся брат, або його викликати для надання пояснень, ОСОБА_1 не надав таку інформацію. Таку позицію апелянта, суд розцінює як спосіб захисту для уникнення відповідальності. 
При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року, яка була залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2025 року у справі № 522/4770/25, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.
Обставини вищевказаної справи № 522/4770/25, та справи яка наразі переглядається, стосуються однієї і тієї ж самої події, яка сталася 05 березня 2025 року о 20 годині 28 хвилин в м. Одесі по вул Мала Арнаутська, 23, за участі ОСОБА_1 .
Вказаними постановами, відповідаючи на заперечення щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суди зазначили: 
«Так, під час судового розгляду був допитаний поліцейський, який склав протоколи серії ЕПР1 №263185 від 05.03.2025 року, серії ЕПР1 №263181 від 05.03.2025 року, а саме – ОСОБА_4 , який пояснив, що 05.03.2025 року ОСОБА_1 було зупинено у м. Одесі по вул. Мала Арнаутська, 23, оскільки останній їхав проти руху автомобілів. Свідок зазначив, що в автомобілі «Hundai I30» НОМЕР_1 знаходився ОСОБА_1 та якась жінка, жодних інших чоловіків в автомобілі не було. Зазначив, що коли вони підходили до автівки, ОСОБА_1 перелазив з водійського сидіння на заднє пасажирське. Поліцейський зазначив, що було встановлено наявність обмежувального припису відносно ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом, у зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hundai I30» НОМЕР_1 .»
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в пункті десятому протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що під час складання протоколу використовувався технічний засіб відеозапису №474489, проте матеріали справи не містять наведеного відеозапису, спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 263181 від 05.03.2025 року, де технічним засобом відеозапису вказано: 471819, 475881, 471944, що і було надано до суду.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція скаржника , яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе