П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/25852/24	

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
                                                                                                        Повний текст судового рішення складений 01.04.2025
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А.,  Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

15.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування йому збільшеної до 100000грн. додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за періоди перебування на стаціонарному лікуванні, а саме: з 30.09.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2024 та з 10.02.2024 по 27.03.2024 та період перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії (довідка №423 від 14.12.2023) після отриманої 30.09.2023 тяжкої травми з 14.12.2023 по 14.01.2024, з урахуванням виплачених сум; зобов`язання нарахувати йому збільшену до 100000грн. додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні, а саме: з 30.09.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2024 та з 10.02.2024 по 27.03.2024, за період перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії (довідка №423 від 14.12.2023) після отриманої 30.09.2023 тяжкої травми з 14.12.2023 по 14.01.2024, з урахуванням виплачених сум з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час виконання бойового завдання 30.09.2023 пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач отримав поранення внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах охорони здоров`я у періоди: з 30.09.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2024 та з 10.02.2024 по 27.03.2024. Також, у період з 14.12.2023 по 14.01.2024 позивач перебував у відпустці  для лікування після отриманої тяжкої травми. При цьому, як зазначає позивач, військовою частиною йому протиправно не виплачено додаткову винагороду, визначену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000грн. за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого травмування за висновком військово-лікарської комісії.  
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність   військової частини НОМЕР_4 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),     включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого,   та під час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 30.09.2023 по 03.10.2023, з 13.10.2023 по 16.10.2023, з 04.10.2023 по 12.10.2023, з 17.10.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2023, 14.12.2023 по 14.01.2024; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),     включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та під час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 30.09.2023 по 03.10.2023, з 13.10.2023 по 16.10.2023, з 04.10.2023 по 12.10.2023, з 17.10.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2023, 14.12.2023 по 14.01.2024, з урахуванням фактично виплачених сум; у задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
При вирішенні справи, суд першої інстанції зазначив, що медичною документацією підтверджено перебування позивача на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, за наслідками отриманого   поранення під час захисту Батьківщини (на підставі довідки ВЛК №423 від 14.12.2023),  у періоди з 04.10.2023 по 12.10.2023, з 17.10.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2023 та з 14.12.2023 по 14.01.2024 перебування у відпустці за станом здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого з 30.09.2023 по 03.10.2023, з 13.10.2023 по 16.10.2023, на підставі чого дійшов висновку, що останній має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000грн. Окрім того, суд встановив, що військова частина НОМЕР_1 є правонаступником ліквідованої 28.08.2024 військової частини НОМЕР_4 , а тому дії зобов`язального характеру поклав саме на військову частину НОМЕР_1 .
Разом з тим, щодо періоду знаходження позивача на лікуванні у період з 10.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 27.03.2024, суд першої інстанції виходив з того, що 19.04.2024, з метою визначення ступеню придатності до проходження військової служби після отриманої 30.09.2023 травми, позивач пройшов військово-лікарську комісію у військовій частині НОМЕР_5 та згідно довідки ВЛК №5377/1 від 19.04.2024 встановлено, що травма, так, пов`язана з проходженням військової служби. З огляду на те, що однією з підстав для нарахування та виплати військовослужбовцю додаткової винагороди, збільшеної до 100000грн. є отримання останнім пораненням (контузії, травми, каліцтва), пов`язаним саме із захистом Батьківщини, суд відмовив у задоволення позовних вимог в цій частині. Також, в контексті надання оцінки позовним вимогам за вказаний період, суд звернув увагу на те, що позивачем було подано скаргу на довідку ВЛК №5377/1 від 19.04.2024 до Центральної військово-лікарської комісії, яка переправлена за належністю на розгляд до 20 регіональної військово-лікарської комісії, однак станом на час розгляду справи відсутні відомості щодо скасування довідки від 19.04.2024.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, сторони подали апеляційні скарги, в яких просять: позивач - рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити у цій частині нове про задоволення позовних вимог; відповідач (військова частина НОМЕР_1 ) - рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог та повернення позову з підстав пропуску строку звернення до суду.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції невірно надано оцінку доказам, що підтверджують його перебування на стаціонарному лікуванні у періоди з 10.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 27.03.2024, оскільки підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000грн. є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), в даному випадку довідка від 16.11.2023 №413/ІІ, а не відповідний експертний висновок ВЛК від 19.04.2024. Окрім того, позивач зауважує, що військова-лікарська комісія не встановлює причинний зв`язок поранення, а лише, на підставі відповідних документів, зокрема, довідки про обставини травми, вказує його у своїй постанові. Проте, встановлений причинний зв`язок поранення позивача у довідці ВЛК від 19.04.2024 не відповідає висновку, зробленому у довідці про обставини травми від 16.11.2023 №413/ІІ. При цьому, позивач наголошує на тому, що помилкові дії працівників ВЛК не можуть бути підставою для не нарахування та невиплати військовослужбовцю додаткової винагороди за стаціонарне лікування після отриманого поранення, у зв`язку із захистом Батьківщини. 
В обґрунтування апеляційної скарги військова частина НОМЕР_1 зазначає про безпідставність позовних вимог щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100000грн. за періоди з 30.09.2023 по 03.10.2023 (період направлення позивача після отримання поранення 30.09.2023 до Миколаївського шпиталю для проведення діагностики до початку лікування у м.Одесі з 04.10.2023), з 13.10.2023 по 16.10.2023 (період після завершення лікування в м.Одесі 12.10.2023 та продовження лікування з 17.10.2023 у іншому медзакладі), оскільки вказані періоди не підтверджені належними доказами перебування позивача на лікуванні. Стосовно інших періодів, апелянт наголошує на тому, що довідка ВЛК від 14.12.2023 не містить відомостей про те, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні саме у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та потребує відпустки для лікування після тяжкого поранення. Крім того, військова частина зауважує, що після відпустки за станом здоров`я (згідно довідки ВЛК від 14.12.2023 №423), з 15.01.2024 позивач прибув і приступив до виконання службових обов`язків, та в подальшому починаючи з 10.02.2024 по 27.03.2024 знаходився на реабілітаційному лікуванні з метою визначення придатності для подальшого проходження військової служби, за результатами якого визнаний обмежено придатним до військової служби та непридатним до служби у десантно-штурмових військах. При цьому, реабілітаційне лікування не є стаціонарним лікуванням, з яким положення Постанови №168 пов`язують виплату додаткової винагороди у розмірі 100000грн. Окрім зазначеного, апелянт наголошує, що суд першої інстанції не врахував факт самовільного залишення позивачем військової частини після завершення реабілітаційного лікування 27.03.2024, у зв`язку з чим, за результатами службового розслідування його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (оголошено догану). Також, окремо апелянт просить суд врахувати наслідки пропуску строку звернення до суду з позовом.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (1997р.н.) з 12.02.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 30.05.2023 №153 виключений зі списків особового складу частини та вибув до нового місяця служби (військова частина НОМЕР_6 ). /т.1 а.с.24-25/
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 16.11.2023 №413/ІІ ОСОБА_1 , перебуваючи в засобах індивідуального захисту, 30.09.2023 отримав травмування: імпресійний перелом задньо-зовнішнього краю голівки правої плечової кістки, розрив суглобової губи в передньо-центральному відділі. Вправлений вивих правого плечового суглобу. Поранення, так, пов`язане з   проходженням військової служби при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. /т.1 а.с.27/
Після отриманої 30.09.2023 травми військовослужбовець перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:
з   04.10.2023 по 12.10.2023 – у КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого №20922; /т.1 а.с.28-29/
з 17.10.2023 по 10.11.2023 – у закладі МОЗ України «Український державний медико-соціальний центр ветеранів війни» відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2764; /т.1 а.с.30-31/
з 04.12.2023 по 14.12.2023 – у КНП «Миколаївський обласний госпіталь ветеранів війни» Миколаївської обласної ради відповідно до виписного епікризу із карти стаціонарного хворого №4642/1202. /т.1 а.с.32-33/
Відповідно до довідки ВЛК від 14.12.2023 №423, за результатом проведеного медичного огляду комісією КНП «Миколаївський обласний госпіталь ветеранів війни» МОР, встановлено:
Стан після операції (07.12.2023) артроскопія правого плечевого суглобу: рефіксація суглобової губи, дебридмент суглобу, субактроміальна декомпрессія з приводу травми 30.09.2023 у бойових діях в Херсонській обл., із тимчасовим порушенням функцій. Захворювання, так, пов`язане з захистом Батьківщини. На підставі ст.81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 к.днів./т.1 а.с.34/
У період з 14.12.2023 по 14.01.22024 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я. 
Також, позивач перебував на стаціонарному лікуванні:
з 10.02.2024 по 29.02.2024 – у військовій частині НОМЕР_7 ( АДРЕСА_1 ) відповідно до переводного епікризу із картки хворого №242 від 29.02.2024; /т.1 а.с.35-36/
з 29.02.2024 по 27.03.2024 – у військовій частині НОМЕР_8 згідно виписного епікризу №504 від 27.03.2024. /т.1 а.с.37/
19.04.2024, з метою визначення ступеню придатності до проходження військової служби після отриманої 30.09.2023 травми, позивач пройшов ВЛК у військовій частині НОМЕР_5 .
Відповідно до довідки ВЛК від 19.04.2024 №5377/1 встановлено: стан після закритої травми правого плечового суглоба (30.09.2023). Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби. Травма кваліфікується як тяжка. 
На підставі ст.ст.52г, 54г, 61б, 78в, 23г, 75в, 45г графи ІІ Розкладу хвороб, графи 10 ТДВ «Б» непридатний до служби у десантно-штурмових військах, обмежено придатний до військової служби. /т.1 а.с.38/
Як зазначає позивач, у спірні періоди його перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідачем не виплачено грошову додаткову винагороду у збільшеному розмірі до 100000грн., визначеною Постановою №168 від 28.02.2022, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.
Перевіривши матеріали справи судова колегія приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (ч.1 ст.9 Закон №2011-XII).
Згідно з абз.1,2 ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №168, п.1 якої, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
За аналізом наведених правових норм можна дійти висновку, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка встановлена Постановою №168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовців, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. 
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402 (надалі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
У довідці обов`язково зазначається: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100000грн. виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.04.2024 у справі №340/5387/22, від 05.09.2024 у справі №340/5390/22, від 27.11.2024 у справі №380/20587/23.
Крім того, додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, а тому застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260).
Так, п.11 ст.10-1 Закону №2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Аналогічно абз.2 п.9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абз.3 п. 9 розділу І Порядку №260).
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування на стаціонарі та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
Так, у даній справі спірним питанням є наявність/відсутність у позивача права відповідно до Постанови КМУ №168 на нарахування та виплату додаткової винагороди до 100000грн. за періоди з 30.09.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2024 та з 10.02.2024 по 27.03.2024 за час перебування на стаціонарному лікуванні та період перебування у відпустці за станом здоров`я після отриманої травми з 14.12.2023 по 14.01.2024.
З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 16.11.2023 №413/ІІ позивач 30.09.2023 (при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації) отримав травмування.
Згідно довідки ВЛК від 14.12.2023 №423, за результатом проведеного медичного огляду комісією КНП «Миколаївський обласний госпіталь ветеранів війни» МОР, встановлено: Захворювання, так, пов`язане з захистом Батьківщини. На підставі ст.81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 к.днів.
Так, в день отримання травми, позивачу надано невідкладну медичну допомогу, що підтверджується медичною карткою форми 100 від 30.09.2023 (перелом голівки правої плечової кістки), надалі направлений в Миколаївський шпиталь для діагностики, надалі – до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР, де почав стаціонарне лікування з 04.10.2023 (охоплюваний період з 30.09.2023 по 04.10.2023). 
В подальшому, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується виписками з медичних карт та виписним епікризом із карти стаціонарного хворого за періоди: з 04.10.2023 по 12.10.2023, з 17.10.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2023. 
Крім того, у період з 14.12.2023 по 14.01.2024 перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК від 14.12.2023 №423.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у періоди перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим травмуванням під час захисту Батьківщини  з 04.10.2023 по 12.10.2023, з 17.10.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2023, а також за час перебування у відпустці за станом здоров`я після травми з 14.12.2023 по 14.01.2024, позивач набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000грн., визначеною Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за весь час (періоди) перебування на лікуванні, з урахуванням часу переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого (з 30.09.2023 по 03.10.2023, з 13.10.2023 по 16.10.2023).
Доводи апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 щодо безпідставності позовних вимог за період з 30.09.2023 по 03.10.2023,  з 13.10.2023 по 16.10.2023 з посиланням на те, що  такі періоди не підтверджені належними доказами перебування позивача на лікуванні колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані періоди охоплюють час переміщення позивача з одного медичного закладу до іншого, який визнаний Постановою №168 від 28.02.2022 таким, за який виплачується додаткова винагорода у збільшеному розмірі.   
Разом з тим, колегія суддів вважає, що підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 10.02.2024 по 27.03.2024, що підтверджується переводним епікризом із картки хворого №242 від 29.02.2024 та виписним епікризом №504 від 27.03.2024.
При цьому, посилання суду першої інстанції на те, що довідкою ВЛК №5377/1 від 19.04.2024 встановлено, що травма ОСОБА_1 пов`язана саме з проходженням військової служби, а не з захистом Батьківщини, не змінює суті та обставин травми, отриманої позивачем під час виконання завдання при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що встановлено довідкою про обставини травми від 16.11.2023 №413/ІІ. 
Окрім того, як зазначалось вище, довідкою ВЛК від 14.12.2023 №423 встановлено, що  захворювання, так, пов`язане з захистом Батьківщини.
Таким чином, довідка ВЛК від 19.04.2024 суперечить довідці ВЛК від 14.12.2023 в частині зазначення причинного зв`язку поранення позивача. 
В контексті цього, суд апеляційної інстанції враховує, що у довідці ВЛК від 19.04.2024, зокрема, зазначено: стан після закритої травми правового плечового суглоба (30.09.2023). Довідка про обставини травми від 16.11.2023 №413/ІІ. Травма кваліфікується як тяжка. 
Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач подав скаргу на довідку ВЛК №5377/1 від 19.04.2024 до Центральної військово-лікарської комісії, яка переправлена на розгляд до 20 регіональної військово-лікарської комісії. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі №520/16191/23, від 13.10.2025 №160/20252/23.
Разом з тим, норми Постанови КМУ №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000грн. винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 10.02.2024 по 27.03.2024 пов`язаний з  травмуванням, отриманим позивачем 30.09.2023 під час виконання завдання при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а тому останній набув право на отримання додатковї винагороди згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 пропорційно дням перебування на лікуванні. 
Доводи апеляційної скарги військової частини щодо самовільного залишення позивачем військової частини після завершення лікування 27.03.2024 не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються періоду, визначеного у позові (факт мав місце після 27.03.2024), та більш того, притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності (в даному випадку оголошення догани) не впливають на виплати, визначені Постановою КМУ №168, саме в частині виплати додаткової винагороди, пов`язаної з перебуванням військового на лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням під час захисту Батьківщини. 
Не заслуговують на увагу доводи військової частини і щодо пропущення позивачем строку звернення до суду без зазначення поважних підстав такого пропуску строку, оскільки наразі позивач є діючим військовослужбовцем, що є поважною підставою для поновлення йому строку звернення до суду, про що зазначав також і суд першої інстанції при відкритті провадження у справі. 
На підставі викладеного, оскільки судом першої вірно встановлено право позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 04.10.2023 по 12.10.2023, з 17.10.2023 по 10.11.2023, з 04.12.2023 по 14.12.2023, з 14.12.2023 по 14.01.2024, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого за періоди з 30.09.2023 по 03.10.2023, з 13.10.2023 по 16.10.2023 та час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 14.12.2023 по 14.01.2024, однак помилково відмовив у задоволенні позовних вимог в частині періоду з 10.02.2024 по 27.03.2024, тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню відповідно до ст.317 КАС України.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо періоду перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 10.02.2024 року по 27.03.2024 року.
Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 у розмірі до 100000грн., в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 10.02.2024 року по 27.03.2024 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі до 100000грн., в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 10.02.2024 року по 27.03.2024 року, з урахуванням виплачених сум. 
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року залишити без змін. 
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на військову частину НОМЕР_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук    О.В. Яковлєв