ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" вересня 2025 р.           Справа№ 910/4703/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Тищенко А.І. 
 
при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Малишенка Андрія Євгеновича
на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 (повне судове рішення складено 26.06.2025)
у справі № 910/4703/25 (суддя Марченко О.В.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Малишенка Андрія Євгеновича
до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання протиправним і скасування рішення від 08.06.2020 №60/48-р/к,
за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа підприємець Малишенко Андрій Євгенович (далі також - Підприємець) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі також - АМК) про визнання протиправним і скасування рішення Адміністративної колегії Відділення АМК від 08.06.2020 №60/48-р/к «Про порушення законодавства про захист від економічної конкуренції та накладення штрафу» зі справи №56-3.5/12-2019 (далі рішення №60/48-р/к). 
Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення №60/48-р/к є неправомірним, оскільки приймаючи вказане рішення Відділення АМК неправильно застосувало норми матеріального права; не довело обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; неповно з`ясувало обставини, що мають значення для справи; порушило норми процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення; висновки Відділення АМК у рішенні №60/48-р/к не відповідають обставинам справи №56-3.5/12-2019.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 у справі №910/4703/25 відмовлено у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Малишенка Андрія Євгеновича до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним і скасування рішення від 08.06.2020 №60/48-р/к.
Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей ст. ст. 1, 6, 48, 50, 56, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та встановленими судом обставинами про те, що зібраними Відділенням АМК у антимонопольній справі, з урахуванням сукупності всіх обставин, доводиться, що дії ФОП Малишенка А.Є. та ФОП Дятлова О.І., які полягали у використання однієї IP-адреси для участі у торгах, систематичному спілкуванні в телефонному режимі, в тому числі під час участі у торгах, а також наявністю між відповідачами господарських відносин у період проведення торгів є узгодженою поведінкою, що стосується спотворення результатів торгів. Також судом зауважено на пропуску Підприємцем строку, встановленого ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для оскарження рішення АМК.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Малишенко Андрій Євгенович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 у справі №910/4703/25 та задовольнити позовні вимоги позивача.
Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, ст. ст.   50, 59, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та процесуального права, а саме, ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України.
Судом першої інстанції при розгляді справи не було доведено наявності наміру ФОП Малишенко А.Є та ФОП Дятлов О.І. погодити або скоординувати власну конкурентну поведінку, відсутні належні та допустимі докази обміну інформацією учасників під час підготовки та участі у торгах.
Також, судом першої інстанції залишено поза увагою, що висновки АМК, покладені в основу рішення, мають ознаки переважно ймовірного характеру, оскільки ґрунтуються на зроблених відповідачем припущеннях, а не на беззаперечно встановлених фактах.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Малишенка Андрія Євгеновича на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 у справі №910/4703/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1., суддів Яценко О.В., Коробенка Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4703/25.
26.07.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4703/25.
Службовою запискою секретаря судової палати та розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/372/25    від 12.08.2025 у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 07.08.2025 про звільнення судді ОСОБА_1., яка є головуючим суддею у справі, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4703/25.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/4703/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Малишенка Андрія Євгеновича на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 у справі №910/4703/25 та призначено розгляд скарги на 18.09.2025. Північному міжобласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу  до 05.09.2025.
04.09.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив АМК, у якому Комітет просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Вважає, що пропуск Підприємцем строку, встановленого ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
10.09.2025 через підсистему «Електронний суд» від ФОП Малишенка Андрія Євгеновича надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника позивача - адвоката Цимбалюка Володимира Григоровича, яке ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 задоволено.
В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити повністю. 
Представник відповідача висловив заперечення проти апеляційної скарги, вказуючи на безпідставність її доводів та вимог, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду - залишити без змін.   
18.09.2025 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву відповідача на скаргу, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням №60/48-р/к: 
- визнано дії Фізичної особи-підприємця Дятлова Олександра Ігоровича та Фізичної особи-підприємця Малишенка А.Є. під час підготовки документів та участі у Торгах «Паливна деревина. Код згідно ДК 021:2015 - 03410000-7 - деревина», які проводились Відділом освіти Бердичівської районної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі системі «Prozorro» - UA-2018-12-05-004138-е, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів) (пункт 1 резолютивної частини рішення №60/48-р/к);  
- за порушення, яке викладене в пункті 1 резолютивної частини рішення №60/48-р/к, відповідно до абзацу другого частини 2 статті 52 Закону, накладено на ФОП Дятлова О.І. штраф у сумі 20  000,00 грн (пункт 2 резолютивної частини рішення №60/48-р/к);  
- за порушення, яке викладене в пункті 1 резолютивної частини рішення №60/48-р/к, згідно з абзацом другим частини другої статті 52 Закону, накладено на ФОП Малишенка А.Є. штраф у сумі 20  000,00 грн (пункт 3 резолютивної частини рішення №60/48-р/к).
Звертаючись із позовом, Підприємець наполягає, що рішення №60/48-р/к має бути визнано протиправним і скасовано, оскільки при його прийнятті Відділенням АМК не доведено наявності наміру ФОП Малишенка А.Є та ФОП Дятлова О.І. погодити або скоординувати власну конкурентну поведінку, відсутні належні та допустимі докази обміну інформацією учасників під час підготовки та участі у торгах.
АМК у заявах по суті вказує на те, що Підприємцем пропущено присічний строк, встановлений ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для оскарження рішення АМК.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Підприємцем дійсно пропущено строк оскарження рішення АМК. Одночасно, суд першої інстанції також здійснив розгляд позовних вимог по суті та встановив, що доказами, зібраними Відділенням АМК у антимонопольній справі, з урахуванням сукупності всіх обставин, доводиться те, що дії ФОП Малишенка А.Є. та ФОП Дятлова О.І., які полягали у використання однієї IP-адреси для участі у торгах; систематичному спілкуванні в телефонному режимі, в тому числі під час участі у торгах; наявністю між відповідачами господарських відносин у період проведення торгів є узгодженою поведінкою, що стосується спотворення результатів торгів.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтею 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»   унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.
У п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вказано, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії. Згідно з частиною першою статті 6 цього Закону антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 6 Закону антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.  
Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, копію   рішення №60/48-р/к було надіслано Відділенням АМК Підприємцю листом від 08.06.2021 №60-02/4409 на адресу ФОП Малишенка А.Є., зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на день надіслання копії рішення №60/48-р/к): АДРЕСА_1 , який, як вбачається із поштового повернення, було повернуто на адресу Відділення АМК, що підтверджується довідкою ф.20 АТ «Укрпошта» на конверті з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Також, Відділенням АМК було прийнято розпорядження про виправлення описки у рішенні №60/48-р/к від 26.08.2021 №60/127-рп/к у справі №56-3.5/12-2019, яке разом з супровідним листом від 27.08.2021 №60-02/6249 було надіслано на адресу Підприємця. Інформація про вручення цього листа Підприємцю - відсутня.
Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).
26.11.2021 інформацію про рішення №60/48-р/к було опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр», випуск №228 (7096), що підтверджується копією відповідного витягу з газети, яка долучена позивачем до позовної заяви. Отже, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що датою вручення копії рішення №60/48-р/к Підприємцю є 06.12.2021.
У вирішенні цього спору колегія суддів також вважає за необхідне звернутися до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.08.2018 у справі №915/1180/17, згідно з якими: «…припис частини першої статті 56 Закону не ставить вручення рішення, прийнятого органом Антимонопольного комітету України, суб`єктові господарювання шляхом оприлюднення інформації про таке рішення в офіційному друкованому органі у залежність від попереднього (до такого оприлюднення) надіслання цьому суб`єкту господарювання відповідного рішення поштовим зв`язком».
Отже, вручення рішення АМК у спосіб, визначений ч.1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є самостійним та достатнім способом повідомлення Підприємця про наявність рішення АМК, ухваленого щодо нього.
За таких обставин, останнім днем двомісячного терміну на оскарження рішення №60/48-р/к, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» було 07.02.2022, оскільки 06.02.2022 припадало на вихідний день - неділю.
Із позовною заявою Підприємець звернувся 15.04.2025, з пропуском строку, встановленого ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на 38 місяців. У зв`язку з викладеним, колегія суддів відхиляє доводи Підприємця про те, що ним не пропущено строк, встановлений ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» обґрунтовані отриманням ним повного тексту рішення АМК № 60/48-р/к від 08.06.2021 по справі № 56-3.5/12-2019 лише 17.02.2025.
АМК вчинив усі дії, передбачені нормами чинного Закону України «Про захист економічної конкуренції», в частині доведення до відома Підприємця обставин ухвалення рішення щодо нього, зокрема шляхом надсилання на юридичну адресу Підприємця та публікації у офіційному друкованому виданні. При цьому, оскільки рішення АМК було ухвалено у 2020 році, а публікація відбулась у 2022 році, Підприємець мав достатньо часу для оскарження рішення АМК, однак, своїм правом у встановлені ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строки, - не скористався.
Колегія суддів також зауважує, що застосування ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не може ставитись у залежність від дій Підприємця, спрямованих на ознайомлення з рішенням АМК, ухваленим щодо нього.
Як неодноразово було підтверджено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29.05.2018 у справі №922/3513/17, від 20.09.2018 у справі №922/4227/17, від 18.03.2021 у справі №910/2075/20, строк, встановлений ч.1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є присічним і поновленню не підлягає.  
Вказана підстава для відмови в позові є самостійною та достатньою безвідносно до інших обставин, які встановлені судом першої інстанції у розгляді справи без урахування того, що господарським судом не можуть братися до уваги доводи Підприємця з приводу незаконності та необґрунтованості Рішення АМК, оскільки такі доводи заявлено ним після закінчення строків, встановлених ч.1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», внаслідок того, що Підприємець не скористався своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу у визначений законом строк, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.
Отже, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ФОП Малишенка А.Є. про визнання недійсним рішення №60/48-р/к у зв`язку з пропуском Підприємцем строку, встановленого ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1   ст. 269 ГПК України   встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Малишенка Андрія Євгеновича, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Водночас, колегія суддів звертає увагу Підприємця на те, що суд першої інстанції, надаючи оцінку оскаржуваному рішенню АМК встановив, що доказами, зібраними Відділенням АМК у антимонопольній справі, з урахуванням сукупності всіх обставин, доводиться те, що дії ФОП Малишенка А.Є. та ФОП Дятлова О.І., які полягали у: використання однієї IP-адреси для участі у торгах; систематичному спілкуванні в телефонному режимі, в тому числі під час участі у торгах; наявністю між відповідачами господарських відносин у період проведення торгів є узгодженою поведінкою, що стосується спотворення результатів торгів.
При цьому, суд першої інстанції наголосив на сталій та послідовній практиці судового розгляду такої категорії справ, відповідно до якої для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.  
Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону, статті 4, 6, 8, 151, 16, 17 і 18 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»).  
В останньому випадку господарським судам необхідно з`ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб`єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.
Під час розгляду справи як АМК, так і судом першої інстанції були встановлені обставини, які, до того ж, не заперечуються заявником апеляційної інстанції, зокрема, щодо використання однієї IP-адреси для участі у торгах, систематичному спілкуванні в телефонному режимі, в тому числі під час участі у торгах, наявністю між відповідачами господарських відносин у період проведення торгів.
Встановлене переконливо вказує на те, що ФОП Малишенко А.Є. та ФОП Дятлов О.І. мали можливість узгодити свої дії для участі у торгах.
Цього достатньо для застосування Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Натомість, усі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з наданою і АМК і судом першої інстанції оцінкою дій ФОП Малишенка А.Є. та ФОП Дятлова О.І. та простого заперечення наявності обставин, що вказують на можливість узгодження ними своїх дій під час торгів.
Колегія суддів також враховує доводи відзиву на апеляційну скаргу у тій мірі, у якій вони узгоджуються з висновками суду, зробленими за результатами апеляційного перегляду спору.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.  
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника - Фізичну особу-підприємця Малишенка Андрія Євгеновича.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -    
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Малишенка Андрія Євгеновича на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 у справі №910/4703/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 у справі №910/4703/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/4703/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.
            Повний текст постанови складено 22.09.2025. 

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                А.І. Тищенко