ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року          м.Дніпро         Справа №  908/3497/23

          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді     Чус О.В.     (доповідач),
судді     Дармін М.О., Кощеєв І.М.
секретар судового засідання Солодова І.М.
За участю:
Представник позивача: Батовська Т.І. (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат
Представник відповідача: Дворніков А.О. (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу     Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 (повне рішення складено 31.01.2025, суддя Зінченко Н.Г.) у справі № 908/3497/23
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ
до відповідача Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя
про стягнення 476 256 523, 25 грн.,

ВСТАНОВИВ:
          В листопаді 2023 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих.    № 01/60894 від 13.11.2023 (вх. № 38429/08-07/23 від 24.11.2023) Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», м. Запоріжжя про стягнення 320    602    693,22 грн. заборгованості за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019, в тому числі 312    247    462,32 грн. основного боргу за надані послуги за січень    жовтень 2023 року, 4    939    562,53 грн. інфляційних втрат та 3    415    668,37 грн. 3 % річних.
          Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.05.2024 у справі    № 908/3497/23 прийняті до розгляду збільшені позовні вимоги про стягнення з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» 476    256    523,24 грн. заборгованості за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019, в тому числі 448    957    337,25 грн. основного боргу за надані послуги, 17    445    984,84 грн. інфляційних втрат та 9    853    201,16 грн. 3 % річних, в підготовчому засіданні оголошено перерву до 28.05.2024.
          Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на приписи ст., ст.    526,    612,    625 ЦК України,    ст. 193 ГК України. Мотивуючи заявлені вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач зазначає, що між ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» (Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець) та АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (Користувач) укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015. Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго». Додатковою угодою № 6 від 17.09.2019 договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.05.2019 № 0421-03015 сторонами викладений у новій редакції. Відповідно до умов договору про надання послуг диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.05.2019 № 0421-03015 (в редакції додаткової угоди № 6 від 17.09.2019) цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим Договором ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга). За умовами договору відповідач (Користувач) зобов`язався здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору (п. 1.2. договору). Як стверджує позивач, в порушення умов договору від 04.05.2019 № 0421-03015 та вимог чинного законодавства відповідачем не здійснюються обумовлені договором планові платежі та платежі за фактично надані послуги (по актам наданих послуг) за період з січня по грудень 2023 року, що призвело до утворення заборгованості в загальному розмірі 448    957    337,25 грн. При цьому, позивач зазначає, що протягом спірного періоду (січень    грудень 2023 року) сторонами складені та підписані акти зарахування зустрічних однорідних вимог та акти коригування, які враховані при визначенні суми заборгованості. Через порушення відповідачем умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.05.2019 № 0421-03015 та положень чинного законодавства в частині своєчасних і повних розрахунків позивачем на підставі положень ст.    625 ЦК України    нараховані відповідачу інфляційні втрати в сумі 17    445    984,84 грн. та 3 % річних в розмірі 9    853    201,16 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд позов в редакції заяви про збільшення позовних вимог задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь 448    957    337,25 грн. основного боргу за надані послуги, 17    445    984,84 грн. інфляційних втрат та 9    853    201,16 грн. 3 % річних, а всього 476    256    523,24 грн. заборгованості за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.
          Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі №908/3497/23 позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго",                 м. Запоріжжя про стягнення 476 256 523,25 грн. заборгованості за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019 задоволено частково.
          Стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20, ідентифікаційний код юридичної особи 00130872) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код юридичної особи 00100227) 448 957 337 (чотириста сорок вісім мільйонів дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч триста тридцять сім) грн. 25 коп. основного боргу за надані послуги, 17 445 984 (сімнадцять мільйонів чотириста сорок п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 84 коп. інфляційних втрат, 4 926 600 (чотири мільйони дев`ятсот двадцять шість тисяч шістсот) грн. 58 коп. 3 % річних та 1 059 800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору. 
          В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
          Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду, з використанням системи "Електронний суд", з апеляційною скаргою звернулося Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", в якій просить:
-    прийняти до розгляду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 № 908/3497/23; 
-    рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 по справі № 908/3497/23 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» суму 3% річних розмірі 4 926 600,93 грн (чотири мільйони дев`ятсот двадцять шість тисяч шістсот гривень дев`яносто три копійки); 
-        в частині стягнення основного боргу в сумі 448 957 337,25 грн (чотириста сорок вісім мільйонів дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч триста тридцять сім гривень двадцять п`ять копійок), 3% річних в сумі 4 926 600,93 грн (чотири мільйони дев`ятсот двадцять шість тисяч шістсот гривень дев`яносто три копійки), інфляційних втрат в сумі 17 445 984,84 грн (сімнадцять мільйонів чотириста сорок п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят чотири копійки та витрат із сплати судового збору в сумі 1 059 800,00 грн (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот гривень) залишити без змін. 
          Судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 88 678,82 грн (вісімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят вісім гривень вісімдесят дві копійки) покласти на Відповідача.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Запорізької області, приймаючи рішення, на підставі фактичних обставин справи, встановивши наявність заборгованості, що підлягає задоволенню в сумі 448 957 337,25 грн, доведеність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 9 853 201,16 грн та інфляційних втрат у розмірі 17 445 984,84 грн, дійшов хибного висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання Відповідача про зменшення 3% річних, через що безпідставно відмов в задоволені позовних вимог в частині суми 3% річних в розмірі 4 926 600,93 грн.
          В цій частині рішення Господарського суду Запорізької області ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права - ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, та з порушенням норм процесуального права - ст.ст. 80, 86, 161 165, 207, 236 ГПК України, а також рішення суду першої інстанції в цій частині не відповідає висновкам Верховного Суду.
          Господарським судом Запорізької області не надано належну правову оцінку обставині щодо строків подачі заяв про зменшення 3% річних та інфляційних витрат, на підставі якого ухвалено рішення, що не відповідають вимогам ст.ст. 80, 161 165 ГПК України, а отже не могли прийматись судом до уваги.
          Клопотання Відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат за своїм змістом є складовою заяв по суті (відзив на позовну заяву, заперечення проти відповіді на відзив), які подаються сторонами в підготовчому провадженні в строки встановлені судом.
          Провадження у цій справі відкрито ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.11.2023 та надано відповідачу для подачі відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 165 ГПК України строк до 14.12.2023, але не пізніше 15-и днів з дня отримання даної ухвали. Ухвалою від 13.12.2023 Господарський суд Запорізької області задовольнив клопотання Відповідача та продовжив процесуальний строк для надання відзиву на позовну заяву до 26.12.2023.
           24.12.2023 через підсистему «Електронний суд» Відповідачем надано відзив на позовну заяву.
      Підготовче провадження у справі № 908/3497/23 закрито ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.11.2024 та призначено справу до розгляду по суті, судове засідання призначено на 23.12.2024.
          Поза межами підготовчого провадження у цій справі, через майже рік з дня подачі відзиву на позовну, Відповідач подав клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних втрат двічі: 17.12.2024 та 22.12.2025, які по суті змінює позицію Відповідача щодо вимог позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат - із заперечень наявності підстав для стягнення до прохання про зменшення суми 3% річних та інфляційних втрат на 90 %.
          Поважність причин пропуску строків подачі зазначених доводів Відповідачем не обґрунтовано, а отже не можуть братись до уваги в силу ч. 2 ст. 207 ГПК України.
          Керуючись нормами ч. 2 ст. 207 ГПК України, в судовому засіданні 23.12.2024 суд відкрив розгляд справи по суті, протокольною ухвалою заяву про зменшення 3% річних та інфляційних втрат від 17.12.2024, залишив без розгляду.
           22.01.2025 Відповідачем через підсистему «Електронний суд» було повторно подано заяву про зменшення нарахувань. Скаржник зазначає, що розгляд справи було призначено 22.01.2025 о 10.00, а Позивачу зазначена заява надійшла, згідно Квитанції № 2513854, 22.01.2025 о 15 год .06 хв., тобто після судового засідання.
          В судовому засіданні 22.01.2025 Позивач повідомив про те, що не отримував зазначену заяву, про те, що її та Додаткові пояснення та долучені додаткові докази, заяви про відстрочення виконання рішення подано поза межами встановлених нормами процесуального законодавства строків. Враховуючи наведене, суд протокольною ухвалою, зокрема і заяву про зменшення 3% річних та інфляційних втрат від 22.12.2024 залишив без розгляду.
           22.01.2025 розпочато розгляд справи із стадії з`ясування обставин справи та дослідження доказів, за усним клопотанням Відповідача оголошено перерву до 23.01.2025 до 10.00 год, в якому продовжено розгляд справи зі стадії судові дебати та ухвалення рішення.
          З огляду на вищенаведене, судом першої інстанції при ухвалені у справі № 908/3497/23 рішення від 23.01.2025 було порушено норми процесуального законодавства - 1,2, 161, 165, 177, 194, 207 ГПК України, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування у відповідності до ст. 277 ГПК України.
          Також скаржник зазначає про те, ухвалюючи рішення про зменшення 3% річних та інфляційних втрат Господарський суд Запорізької області залишив поза увагою ту обставину, що Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення компенсаційних втрат - 3% річних та інфляційних втрат, які не є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, якими, відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, ст.ст. 217, 218 ГК України є штрафні санкції (неустойка).
  Враховуючи також таку різницю між штрафними санкціями і нарахуваннями за ч. 2 ст. 625 ЦК України, окрім іншого, як залежність від наявності вини, висновки Господарського суду Запорізької області щодо наявності підстав та права у суду зменшити річні у встановленому законом розмірі - 3%, є неправомірним.
  Скаржник наголошує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо подібності правовідносини у справі № 908/3497/23 із справою № 902/417/18 та помилково застосував правову позицію Верховного Суду по справі № 902/417/18 в частині підстав для зменшення нарахувань та прийшов до хибного висновку щодо застосування до нарахованих Позивачем 3% річних (в розмірі встановленому законом) та інфляційних втрат норм ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України в порядку ч. 1 ст. 8 ЦК України.
          Ухвалюючи рішення про зменшення 3% річних на 50 % Господарський суд Запорізької області залишив поза увагою ту обставину, що пред`явлені до стягнення інфляційні втрати та відсотки річних в мінімальному, встановленому законом розмірі - 3%, є єдиною компенсацією втрат Позивача спричинених порушенням його права на своєчасну оплату послуг.
          Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.02.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя       Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
          З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою ЦАГС від 21.02.2025 здійснено запит матеріалів справи №908/2687/24 із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
           24.02.2025 (сформовано в системі Електронний суд 20.02.2025) від апелянта до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, якою долучено платіжну інструкцію № АУ-1187 від 20.02.2025 на суму 88 678,82 грн.
           04.03.2025 матеріали справи надійшли до ЦАГС.
          Ухвалою суду від 12.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі № 908/3497/23.           Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 16.07.2025 об 11:20 год.
           25.03.2025 від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про те, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також враховуючи обставини за яких підприємство втратило часткову можливість вести господарську діяльність та отримувати прибуток, Відповідач вважає, що суд в оскаржуваному рішення не допустив порушення норм матеріального права в частині зменшення 3 % річних. Просить апеляційну скаргу ПРАТ «НЕК «Укренерго»  на рішення суду від 23.01.2025 в частині відмови у стячгені суми 3 % річних в розмірі 4 926 600,93 грн залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
          У судовому засіданні 16.07.2025 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини     постанови) по справі.
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
          Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
          Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
           04.05.2019 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець) та Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпроенерго» (відповідач у справі, Користувач) укладено Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 (надалі - Договір).
          Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та    розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у Приватне акціонерне товариство» Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» реорганізовано шляхом перетворення в Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»    (позивач у справі), яке є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго».
          Додатковою угодою № 6 від 17.09.2019 Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.05.2019 № 0421-03015 викладений у новій редакції.
          Відповідно до умов Договору про надання послуг диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019 (в редакції Додаткової угоди № 6 від 17.09.2019, надалі умови Договору викладені в цій редакції) цей Договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим Договором ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга). (п. 1.1 Договору)
          Користувач зобов`язався здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору. (п. 1.2 Договору)
          Під час виконання вимог цього Договору, а також питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавства України, зокрема    Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України. (п. 1.3 Договору)
          Згідно пункту 2.1. Договору ціна цього Договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року.
          Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється OCП на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою. (п. 2.2. Договору)
          За змістом пунктів 2.3 - 2.4 Договору обсяг наданої послуги визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі. Вартість послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
          Розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів i розрахунків:
до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги;
до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги;
до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості послуги (п. 2.5 Договору).
          Згідно пункту 2.6 Договору плановий обсяг послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем повідомлень в тому числі щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий період. У разі зміни планових обсягів послуги протягом розрахункового місяця Користувач передає Оператору системи передачі (OCП), Виконавцю повідомлення про зміну обсягів послуги. Оператор системи передачі (OCП), Виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів.
          Відповідно до пункту 2.7 Договору Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта надання послуги. Акт надання послуги ОСП надає Користувачу протягом перших 11 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.
          Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається на підставі даних, що надаються до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), Адміністратором комерційного обліку (АКО).
          Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в «Системі управління ринком (Сервіс), що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.
          Акт коригування наданої послуги у відповідному розрахунковому періоді у двох примірниках ОСП направляє Користувачу. Користувач здійснює підписання акта коригування наданої Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 календарних днів та повертає один примірник підписаного акту ОСП. Оплату вартості Послуги, що виникла в результаті коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює протягом 3 банківських днів з дня отримання акта.
          Користувач має повернути погоджений та оформлений належним чином (підписаний та скріплений печаткою) один примірник акта надання послуги протягом 5 календарних днів з дати отримання. У разі неотримання ОСП у зазначений термін підписаного Користувачем акта надання послуги або заперечень щодо прийняття послуг такий акт вважається погодженим, а послуги    прийнятими Користувачем. При цьому примірник акт надання послуги повертається ОСП не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. (п. 2.8 Договору)
          Згідно з п. 2.9 Договору оплата послуги здійснюється    на підстав рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Сервісу, за умови наявності кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеного законодавством.
          За відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій, за наявності письмової згоди Користувача. (п. 2.10 Договору)
          Згідно із п. 3.1 Договору обов`язки Оператора системи передачі (ОСП), Виконавця, зокрема, передбачають:
- своєчасно та професійно надавати послугу (п. 3.1.1);
- складати та передавати Користувачу акти про надання послуг (п. 3.1.15);
- здійснювати розрахунки за надані послуги (п. 3.1.16).
          У відповідності до п. 3.2 Договору Користувач зобов`язаний, зокрема:
- своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором (п. 3.2.1);
- повертати Оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю підписаними зі свого боку акти про надання послуг (п. 3.2.4);
- надавати Оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю свої прогнози споживання та виробництва електричної енергії згідно з вимогами Кодексу системи передачі (п. 3.2.19).
Пунктом 3.3 Договору визначені права Оператора системи передачі (ОСП), Виконавця, в тому числі:
- своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану послугу (п. 3.3.2);
- самостійно розраховувати планові обсяги послуги на підстави обсягу наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді у разі ненадання у встановлені терміни повідомлень щодо планових обсягів Користувачем (п. 3.3.3).
          Пунктом 6.2 Договору закріплено, що сторони несуть відповідальність за достовірність даних, що надаються.
          Пунктом 6.8 Договору обумовлено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
          Відповідно до пункту 7.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання, або неналежне виконання зобов`язань за договором, якщо вони є наслідком непереборної сили (пожежі, повені, землетрусу, стихійного лиха, воєнних дій та інших обставин непереборної сили), якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання цього Договору.
          Сторона, яка не може виконати зобов`язання за договором, повинна письмово не пізніше п`яти днів з дня настання форс-мажорних обставин повідомити про це іншу сторону. Наявність форс-мажору має бути підтверджена документами уповноваженого органу України. (п., п. 7.3,    7.4 Договору).
          Згідно із п. 10.1 Договору    планові обсяги послуги Користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Форма подання повідомлення розміщена на офіційному вебсайті ОСП у постійному онлайн доступі.
          Пунктом 10.5 Договору    визначено, що акти надання/коригування послуги, акти звірки розрахунків, рахунки, повідомлення про планові обсяги та будь-які інші повідомлення за цим Договором повинні направлятися однією стороною іншій за допомогою Сервісу, електронною поштою або факсимільним повідомленням, а також можуть бути підтверджені рекомендованим листом, іншим реєстрованим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому Договорі.
          Згідно із п. 10.6 Договору сформовані акти про надання послуги, рахунки та будь-які інші документи, передбачені цим Договором,    якими сторони здійснюють обмін у процесі виконання цього Договору, можуть надаватися сторонами в електронному вигляді за допомогою Сервісу.
          Пунктом 11.2 Договору    сторони обумовили, що наявність спору, що виникає у зв`язку з цим Договором, не звільняє сторони від виконання їх зобов`язань відповідно до умов цього Договору.
          У випадках, не передбачених цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України. ( п. 11.4 Договору)
          У відповідності до п. 12.1 Договору    він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2021. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
          Сторонами доказів розірвання, припинення чи визнання недійним Договору у спірному періоді суду не надано.
          Як з`ясовано судом в ході судового вирішення спору, станом на час вирішення спору судом Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019 сторонами розірвано з 31.12.2023.
          Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у період з січня по грудень 2023 року були виставлені відповідачу рахунки/рахунки-фактури за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (в тому числі окремо рахунки за фактично отримані послуги та рахунки щодо планових послуг), які направлялися відповідачу за допомогою Сервісу, на підтвердження чого позивач долучив до матеріалів справи роздруківки з Сервісу «АСКОД».
          Так, до матеріалів справи долучені наступні рахунки за послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (рахунки за фактично надані послуги) за січень - грудень 2023 року:
- № 0421-03015/06/02/2023 від 06.02.2023 за січень 2023 року на суму 36    358    565,36 грн.;
- № 0421-03015/06/03/2023 від 06.03.2023 за лютий 2023 року на суму 35    630    789,66 грн.;
- № 0421-03015/06/04/2023 від 06.04.2023 за березень 2023 року на суму 26    921    102,74 грн.;
- № 0421-03015/05/05/2023 від 05.05.2023 за квітень 2023 року на суму 28    428    590,77 грн.;
- № 0421-03015/06/06/2023 від 06.06.2023 за травень 2023 року на суму 26    450    500,81 грн.;
- № 0421-03015/07/07/2023 від 07.07.2023 за червень 2023 року на суму 25    580    432,06 грн.;
- № 0421-03015/07/08/2023 від 07.08.2023 за липень 2023 року на суму 49    723    528,46 грн.;
- № 0421-03015/07/09/2023 від 07.09.2023 за серпень 2023 року на суму 54    716    648,35 грн.;
- № 0421-03015/09/10/2023 від 09.10.2023 за вересень 2023 року на суму 28    357    191,90 грн.;
- № 0421-03015/07/11/2023 від 07.11.2023 за жовтень 2023 року на суму 30    754    524,91 грн.;
- № 0421-03015/07/12/2023 від 07.12.2023 за листопад 2023 року на суму 44    621    266,55 грн.;
- № ДУ-0012708/0421-03015 від 09.01.2024 за грудень 2023 року на суму 61    258    416,46 грн.;
          Також в матеріалах справи наявні рахунки/рахунки-фактури за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (рахунки щодо планових послуг) за січень - грудень 2023 року, в тому числі: № 0421-03015/02/01/2023 від 02.01.2023,    № 0421-03015/12/01/2023 від 12.01.2023, № 0421-03015/23/01/2023 від 23.01.2023 за січень 2023 року; № 0421-03015/01/02/2023 від 01.02.2023, № 0421-03015/13/02/2023 від 13.02.2023, № 0421-03015/21/02/2023 від 21.02.2023 за лютий 2023 року; № 0421-03015/02/03/2023 від 02.03.2023, № 0421-03015/13/03/2023 від 13.03.2023, № 0421-03015/21/03/2023 від 21.03.2023 за березень 2023 року; № 0421-03015/03/04/2023 від 03.04.2023, № 0421-03015/12/04/2023 від 12.04.2023, № 0421-03015/21/04/2023 від 21.04.2023 за квітень 2023 року;    № 0421-03015/02/05/2023 від 02.05.2023, № 0421-03015/12/05/2023 від 12.05.2023,    № 0421-03015/22/05/2023 від 22.05.2023 за травень 2023 року; № 0421-03015/02/06/2023 від 02.06.2023, № 0421-03015/12/06/2023 від 12.06.2023, № 0421-03015/21/06/2023 від 21.06.2023 за червень 2023 року; № 0421-03015/03/07/2023 від 03.07.2023, № 0421-03015/12/07/2023 від 12.07.2023, № 0421-03015/21/07/2023 від 21.07.2023 за липень 2023 року;    № 0421-03015/02/08/2023 від 02.08.2023, № 0421-03015/11/08/2023 від 11.08.2023,    № 0421-03015/22/08/2023 від 22.08.2023 за серпень 2023 року; № 0421-03015/04/09/2023 від 04.09.2023, № 0421-03015/12/09/2023 від 12.09.2023, № 0421-03015/21/09/2023 від 21.09.2023 за вересень 2023 року; № 0421-03015/02/10/2023 від 02.10.2023, № 0421-03015/11/10/2023 від 11.10.2023, № 0421-03015/23/10/2023 від 23.10.2023 за жовтень 2023 року;    № 0421-03015/01/11/2023 від 01.11.2023, № 0421-03015/13/11/2023 від 13.11.2023,    № 0421-03015/21/11/2023 від 21.11.2023 за листопад 2023 року; № 0421-03015/01/12/2023 від 01.12.2023, № ДУ-0011210/0421-03015 від 12.12.2023, № ДУ-0011948/0421-03015 від 21.12.2023 за грудень 2023 року.
          Надання послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за спірний період підтверджується також Актами наданих послуг від 31.01.2023, від 28.02.2023, від 31.03.2023, від 30.04.2023, від 31.05.2023, від 30.06.2023, від 31.07.2023, від 31.08.2023, від 30.09.2023, від 31.10.2023, від 30.11.2023 та від 31.12.2023, які знаходяться в матеріалах справи.
          При цьому, позивач зазначає, що протягом спірного періоду (січень    грудень 2023 року) сторонами складені та підписані акти зарахування зустрічних однорідних вимог та акти коригування.
          Вказані акти надання послуг та акти коригування підписані уповноваженими представниками сторін у відповідності до умов Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019, що не заперечується сторонами.
          За доводами позивача, відповідач за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за січень    грудень 2023 року своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 448    957    337,25 грн. (основний борг). У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивачем нараховані відповідачу 3 % річних в сумі 9    853    201,46 грн. та інфляційні втрати в сумі 17    445    984,84 грн.
          Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виснував, що укладений сторонами Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019 за своєю правовою природою є договором надання послуг.
          Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» розрахунок за надані послуги з диспетчерського    (оперативно-технологічного) управління згідно Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019 в повному обсязі та у визначені Договором строки не здійснило, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість за надані послуги за період січень    грудень 2023 року в розмірі 448    957    337,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи.
          Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано.
          Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з оплати за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період січень    грудень 2023 року в розмірі 448    957    337,25 грн. є такими, що підлягають задоволенню.
          Позивачем у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань з оплати за надані послуги за січень    грудень 2023 року також заявлені вимоги про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» 17    445    984,84 грн. інфляційних втрат та 9    853    201,16 грн. 3 % річних.
          За результатами перевірки наданого позивачем розрахунку річних відсотків за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», суд дійшов висновку, що цей розрахунок відповідає вимогам цивільного законодавства та є арифметично вірним.
          Крім того, суд, перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, встановив, що він здійснений позивачем правильно.
          Суд дійшов висновку, що з огляду на компенсаційний характер 3 % річних, надану йому дискрецію щодо можливості зменшення їх розміру, а також враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що позивач зазнав будь-яких негативних наслідків (збитків тощо) у зв`язку з простроченням відповідачем виконання розрахунків за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019, беручи до уваги те, що майнові інтереси позивача були відновлені шляхом стягнення інфляційних втрат, а також керуючись засадами добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, вважає за доцільне зменшити розмір річних відсотків, присуджених до стягнення з відповідача за період січень - грудень 2023 року, на 50 %, тобто до 4 926 600,58 грн.
           Рішення суду в частині стягнення основного боргу за надані послуги у розмірі 448    957    337 грн. 25 коп. та інфляційних втрат у розмірі 17    445    984  грн. 84 коп.    не розглядається апеляційною інстанцією, оскільки сторони не оскаржують рішення в цій частині, тому судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України оцінка зазначеним обставинам не надається.  Рішення переглядається в частині зменшення розміру присуджених до стягнення з відповідача  (9853201.16 грн) річних відсотків за порушення зобов`язань з оплати за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період січень    грудень 2023 року на 50 %, а саме до 4    926    600,58 грн.
          За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
          За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися    до    суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
          Відповідно    до    вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно    до    закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно    до    вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.
          Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно    до    умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно    до    звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
          Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно    до    актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).
          Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
          Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
          Відповідно    до    частини першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
          Відповідно    до    ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно    до    умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно    до    звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
          Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» розрахунок за надані послуги з диспетчерського    (оперативно-технологічного) управління згідно Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019 в повному обсязі та у визначені Договором строки не здійснило, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість за надані послуги за період січень    грудень 2023 року в розмірі 448    957    337,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи.     Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано.
          Не виконавши зобов`язання у строк, встановлений договором, відповідач допустив порушення зобов`язання, що є підставою для притягнення останнього    до    відповідальності, встановленої договором та законодавством.
          Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.
          Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості.
          Відповідно    до    правового висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів    річних    не мають характеру штрафних санкцій і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними    до    сплати кредиторові. Отже, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів    річних,    навіть, якщо умовами договору не передбачено    стягнення    інфляційних та    річних.
          Вимагати сплату суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3%    річних    є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (див. постанову Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
          За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (ст. 607 ЦК України) або на відсутність вини (ст. 614, 617 ЦК України чи ст. 218 ГК України).
          Визначене ч. 2 ст. 625 ЦК України право    стягнення    інфляційних втрат і 3 %    річних    є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які через інфляційні процеси матимуть іншу цінність порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, зробила загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити    розмір    процентів    річних,    нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, тоді як підстави та обставини для такого    зменшення    процентів    річних    суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.
          Згідно з п. 8.38 постанови від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, вказала, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити    розмір    як неустойки, штрафу, так і процентів    річних    за час затримки розрахунку відповідно    до    ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний    розмір відсотків річних    як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
          Правильність здійснених позивачем розрахунків  3%    річних   за неналежне виконання АТ «ДТЕК Дніпроенерго» зобов`язань з оплати за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період січень грудень 2023 року становить 9 853 201,16 грн. - встановлена судом та відповідачем не спростовується.
          Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції урахувавши конкретні обставини цієї справи, які мають юридичне значення, та виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, дійшов висновку про наявність підстав для    зменшення    заявленого позивачем    розміру    3%    річних    за час прострочення грошового зобов`язання на 50%.
          Приймаючи відповідне рішення, суд обґрунтовано врахував наступні обставини.
          Відповідно    до    Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно    до    п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і діє донині.
          Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» є  енергогенеруючим підприємством, об`єктом критичної інфраструктури та стратегічним об`єктом в економіці України.
          Загальновідомим фактом є, що з початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України енергогенеруючі підприємства України піддаються систематичним ворожим обстрілам. Підвищення інтенсивності ворожих обстрілів у період 2023-2024 років спричинило суттєвий негативний вплив на роботу енергогенеруючих підприємств України, в тому числі і відповідача, спровокувало сталий дефіцит доступних генеруючи потужностей в ОЕС України, як через вимушені аварійні зупинки енергоблоків ТЕС, так і через пошкодження обладнання видачі потужності та системи зв`язку ТЕС із енергосистемою. Збройна агресія Російської Федерації проти України триває, а, отже, зберігається висока ймовірність суттєвого пошкодження майна енергогенеруючих підприємств в подальшому. При цьому, виходячи з поточної військової ситуації, реалізовувати плани з відновлення вже пошкодженої інфраструктури енергогенеруючих підприємств є практично неможливим.
          Наразі, в умовах впровадженого в Україні воєнного стану, всі ресурси мають бути направлені в першу чергу на забезпечення обороноздатності України для відсічі російської агресії та сталої роботи всієї критичної інфраструктури держави.
          Судом враховано, що зазначене у своїй сукупності є винятковими обставинами та підставою для застосування положень    ст. 551 ЦК України,    ст. 233 ЦК України    і, як наслідок, зменшення річних відсотків за порушення зобов`язань з оплати за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період січень грудень 2023 року на 50 %, а саме до 4 926 600,58 грн.. 
          Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у     постанові Верховного Суду від 13.07.2022     у справі №925/577/21, де, зокрема, вказано, що на     підставі ч. 3     ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи із принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, у тому числі і з власної ініціативи, має право зменшити    розмір    неустойки (штрафу, пені)    до    її розумного    розміру.
          При вирішенні питання щодо    зменшення    3%    річних    у даній справі суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками місцевого суду та беручи    до    уваги обставини, які склались у відповідача, виходить з того, що даний випадок є винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу.
          Колегія суддів враховує, що 3%    річних    не є основною заборгованістю і, відповідно, при зменшенні їх    розміру    кредитор не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі, з урахуванням задоволення позовних вимог щодо    стягнення     основного боргу у розмірі 448 957 337,25 грн, інфляційних втрат  у розмірі 17 445 984,84 грн та 3%    річних    у    зменшеному    розмірі.
          Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника    до    виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013.
          З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що    стягнення    з відповідача 3% у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.
          У свою чергу,    стягнення     у    зменшеному    розмірі 3%    річних    компенсують позивачу ті негативні наслідки, які викликані простроченням сплати відповідачем суми заборгованості.
          Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було досліджено усі обставини справи та враховано як ступень виконання грошового зобов`язання та вини відповідача, так і взято    до    уваги співвідношення майнових інтересів обох сторін.
          У     постанові Верховного Суду від 26.03.2025 у справі № 910/7475/24 зазначено таке: «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 звернула увагу на те, що    зменшення    судом заявлених    до стягнення    штрафних санкцій чи    відсотків,    нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Отже,    зменшення розміру    заявленої    до стягнення    неустойки, штрафу, а також процентів    річних    є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх    зменшення.    Подібна за змістом позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2024 у справі     №910/10010/23.
          Колегія суддів відзначає, що словосполучення "суд має право" та "може зменшити за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо можливості    зменшення розміру    неустойки, штрафу, а також процентів    річних,    оцінюючи конкретні обставини, які мають істотне значення. Так, суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази та доводи сторін у світлі конкретних обставин справи, що мають юридичне значення, не вбачали підстав для    зменшення    3%    річних.    Колегія суддів, з огляду на нормативно-правове регулювання спірних правовідносин відзначає, що суди першої та апеляційної інстанцій, діючи у межах виключних дискреційних повноважень, у даному конкретному випадку за наслідками оцінки наданих сторонами доказів та обставин справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішили питання щодо можливості/неможливості    зменшення розміру,    заявленої    до стягнення    суми (до    переоцінки чого Верховний Суд вдаватись не може), що є виключним правом суду.
          З огляду на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства, беручи    до    уваги кризову ситуацію, яка склалася в державі внаслідок військової агресії росії проти України, а важливість підтримання господарської діяльності відповідача для життєзабезпечення регіону, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для    зменшення    належної    до    сплати сум    відсотків річних    на 50%, що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого    зменшення,    та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.              
          Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення   Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі № 908/3497/23.
          За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
          Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
          Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
          Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Колегія суддів приходить до висновку про те, що     суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення, в оскаржуваній частині, у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
          З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст.ст. 129,    269,    270,    273,    275,    276,    282,284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд 
          
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі № 908/3497/23     - залишити без задоволення. 
          Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі                          № 908/3497/23     - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені     ст. 288 ГПК України.
          Повна постанова підписана: головуючим суддею Чус О.В,  у зв`язку з перебуванням у відпустці -  09.09.2025; суддею Дарміним М.О. - 09.09.2025;  суддею Кощеєвим І.М., у зв`язку з перебуванням у відпустці -  15.09.2025. 

Головуючий суддя                                                                 О.В. Чус

Суддя                                                                                    І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                М.О. Дармін