УХВАЛА
4 липня 2025 року
м. Київ
справа № 199/5178/23
провадження № 61-7449ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення 
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 
2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1  про визнання спільним сумісним майном подружжя, стягнення грошової компенсації вартості частки та визнання квартири особистою приватною власністю,
ВСТАНОВИВ:
16 червня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду 
м. Дніпропетровська від 27 серпня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2025 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.
Відповідно до частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
ОСОБА_1 заявляє клопотання про скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Таке клопотання заявника не відповідає статті 409 ЦПК України, тому потребує уточнення, оскільки судовими рішеннями вирішено первісний та зустрічний позови і наслідком скасування судових рішень має бути вирішення судом як первісного позову, так і зустрічного. Проте касаційна скарга не містить клопотання про вирішення зустрічного позову.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
До касаційної скарги додано платіжну інструкцію № 0.0.4409791727.1 від 13 червня 2025 року про сплату ОСОБА_1 судового збору у розмірі 10 622,4 грн.
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року 
становив 2 684 грн.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У цій справі за первісним позовом пред`явлено вимогу немайнового характеру про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, відтак ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позову за цією вимогою, становила 1 073,6 грн.
Крім того, у цій справі за первісним позовом пред`явлено вимогу майнового характеру про поділ майна подружжя.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень судом встановлено, що ціна первісного позову складає 820 000 грн, тому за вимогою майнового характеру за первісним позовом ставка судового збору становила 8 200 грн.
Отже, за подання касаційної скарги в частині оскарження первісного позову заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 18 547,2 грн ((8 200 + 1 073,6) х200 %).
Сума судового збору, яку скаржнику необхідно доплатити з урахуванням сплаченого судового збору, становить 7 924,8грн (18 547,2 - 10 622,4).
Заявник, визначившись із клопотанням касаційної скарги (оскарження судових рішень повністю чи в частині вирішення первісного позову), має сплатити відповідний розмір судового збору.
Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102, 
код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи та надати документи, що підтверджують сплату судового збору, розмір якого визначити відповідно до викладеного у виправленій касаційній скарзі клопотання.
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених 
статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої 
статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення 
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 
2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2025 року залишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                      С. О. Карпенко