13.10.25
22-ц/812/1760/25
Єдиний унікальний номер судової справи 487/1118/25
Номер провадження 22-ц/812/1760/25
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

13 жовтня 2025 року                                                місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Коломієць В.В., Самчишиної Н.В., 

з секретарем судового засідання Чистою В.В.,

за участі: 
представника позивача – адвоката Притикіна І.І.,
представника відповідача – адвоката Істоміної К.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Істоміною Катериною В`ячеславівною, ухвалу, яка постановлена Заводським районним судом міста Миколаєва 12 серпня 2025 року, під головуванням судді Скоринчук К.М., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2025 рок року  ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог, які в подальшому було збільшено, зазначено, що з 21 січня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі.
На сьогодні стосунки сторін погіршилися, подальше сімейне життя неможливе.
У зв`язку із цим, в провадженні Заводського районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин і ведення спільного господарства, за спільні кошти сторін набуто спільне майно, а саме: 
транспортний засіб – автомобіль марки та моделі Audi Q8, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору;
транспортний засіб – автомобіль марки та моделі Skoda Octavia, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору.
Враховуючи те, що вищевказані транспортні засоби перебувають у користуванні відповідача, позивач згодна отримати матеріальну компенсацію вартості 1/2 частки вказаних транспортних засобів. 
Посилаючись на викладенні обставини, ОСОБА_2 просила:
визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортний засіб – автомобіль марки та моделі Audi Q8, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору;
виділити транспортний засіб – автомобіль марки та моделі Audi Q8, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору, у власність ОСОБА_1 ;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 1 565 000 грн. за її частку у праві спільної сумісної власності на неподільну річ – транспортний засіб – автомобіль марки та моделі Audi Q8, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору;
визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , транспортний засіб – автомобіль марки та моделі Skoda Octavia, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору;
виділити транспортний засіб – автомобіль марки та моделі Skoda Octavia, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору у власність ОСОБА_1 ;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 140 137 грн. за її частку у праві спільної сумісної власності на неподільну річ – транспортний засіб – автомобіль марки та моделі Skoda Octavia, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору (том 1 а.с.1-3,54-62).
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у справі (том 1 а.с.25).
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що в період шлюбу, окрім транспортного засобу - автомобіля AUDI Q8, сторонами на підставі договору №13 від 15 квітня 2021 року були придбані майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Вартість майнових прав на вказану квартиру зазначена в п.4.1 договору та становить 87 150 доларів США, що еквівалентно 3 622 459 грн. 47 грн.
Враховуючи те, що кошти, що були сплачені за договором в сумі 87 150 доларів США (в еквіваленті складає 3 622 459 грн. 47 коп.) є спільною сумісною власністю сторін, 1/2 частина цих коштів в сумі 43 575 доларів США (1 811 229 грн. 74 коп.) підлягає стягненню з ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя, в рахунок компенсації вартості майнових прав.
Що стосується автомобіля AUDI Q8, реєстраційий номер НОМЕР_5 , який був придбаний в період шлюбу, ОСОБА_1 зазначав, що на час коли сторонами було прийнято рішення придбати вказаний транспортний засіб, у 2023 році, ані позивач, ані відповідач, не мали доходів, які б дозволили придбати такий дорогий автомобіль. За такого сторони узгодили взяти в борг суму коштів в розмірі, що еквівалентна 40 000 доларів США, що підтверджується розпискою. Позивач була обізнана про цю позику, і на той час ніяких заперечень стосовно неї не мала. До сьогодні вищевказана сума не погашена.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст.65 СК України). Таким чином, боргові зобов`язання перед позикодавцем, несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто уклав такий договір позики.
Також при поділі транспортного засобу - автомобіля AUDI Q8, реєстраційний номер НОМЕР_5 , відповідач просив суд врахувати, що відповідно до висновку експерта №018-CЕ/25 від 02 березня 2025 року вартість вказаного транспортного засобу складає 2 537 660 грн. 28 коп., а тому вимога ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 суми в розмірі 1 565 000 не може бути задоволена. 
Також предметом зустрічного позову є транспортний засіб – автомобіль марки та моделі Volkswagen Passat, 2018 року випуску, реєстраційний номер, НОМЕР_6 , WIN НОМЕР_7 , право власності на який натепер зареєстровано за ОСОБА_2 . Вказане майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою власністю ОСОБА_1 , оскільки згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, вказаний транспортний засіб був зареєстрований за ним в період з 09 жовтня 2020 року по 17 жовтня 2023 року. Таким чином, зазначений автомобіль був придбаний ОСОБА_1 до шлюбу за власні кошти. У зв`язку з активними воєнними діями на території Одеської області, де на той час проживали сторони, ОСОБА_1 було прийнято рішення оформити на дружину довіреність на право розпорядження вказаним автомобілем щоб вона мала змогу в разі необхідності виїхати на ньому закордон.
17 жовтня 2023 року позивач вирішив переоформити зазначений транспортний засіб на дружину, оскільки страхова компанія, з якою був укладений договір добровільного страхування (КАСКО) повідомила, що сума страхового платежу у разі оформлення на дружину становитиме 44 815 грн. 40 коп., а в разі оформлення на ОСОБА_1 – 68 306 грн. Отже, з метою економії коштів сторони вирішили переоформити спірний автомобіль на ім`я ОСОБА_2 , уклавши в сервісному центрі договір купівлі-продажу. Проте, очевидно, що жодних грошових коштів дружина своєму чоловікові за транспортний засіб не сплачувала.
За такого, на думку відповідача, вказаний договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним в силу його фіктивності.
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив:
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя в рахунок компенсації вартості 1/2 частини майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав від 15 квітня 2021 року №13 на квартиру АДРЕСА_1 , грошові кошти в розмірі 43 575 доларів США, що в еквіваленті складає 1 811 229 грн. 74 коп.;
визнати грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США, що еквівалентно 1 662 000 грн, отримані за розпискою від 16 березня 2023 року від ОСОБА_6 такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та здійснити поділ у рівних частках між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаних боргових зобов`язань;
визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17 жовтня 2023 року автомобіля марки і моделі Volkswagen Passat, 2018 року випуску, реєстраційний номер, НОМЕР_6 , WIN НОМЕР_7 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки і моделі Volkswagen Passat, 2018 року випуску, реєстраційний номер, НОМЕР_6 , WIN НОМЕР_7 ;
вирішити питання щодо розподілу судових витрат у справі (том 1 а.с.79-89). 
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 02 травня 2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 в частині вимог щодо:
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя в рахунок компенсації вартості 1/2 частини майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав від 15 квітня 2021 року за №13 на квартиру АДРЕСА_1 , грошові кошти в розмірі 43 575 доларів США, що в еквіваленті складає 1 811 229 грн. 74 коп.;
визнання грошових коштів в розмірі 40 000 доларів США, що еквівалентно 1 662 000 грн., отримані за розпискою від 16 березня 2023 року від ОСОБА_6 такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та здійснення поділу у рівних частках між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаних боргових зобов`язань.
Виділено в самостійне провадження позовні вимоги про:
визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2023 року автомобіля марки і моделі Volkswagen Passat, 2018 року випуску, реєстраційний номер, НОМЕР_6 , WIN НОМЕР_7 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ;
визнання за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки і моделі Volkswagen Passat, 2018 року випуску, реєстраційний номер, НОМЕР_6 , WIN НОМЕР_7 (том 2 а.с.21-23).
31 липня 2025 року представник позивача ОСОБА_4 – адвокат Притикін І.І. звернувся до суду зі заявою, в якій просив призначити у справі автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:
яка ринкова вартість транспортного засобу – автомобіля марки та моделі Audi Q8, 2021 року випуску, реєстраційний номер  НОМЕР_1 , VIN:  НОМЕР_2 , станом на дату огляду? 
яка ринкова вартість транспортного засобу – автомобіля марки та моделі Skoda Octavia, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN:  НОМЕР_4 , станом на дату огляду? (том 2 а.с.175-177). 
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 – адвокат Притикін І.І. підтримав заявлене клопотання, доповнивши його ще одним питанням, яке вважав за необхідне поставити на вирішення судового експерта. Також уточнив дату, на яку варто зробити оцінку транспортних засобів, а саме на 27 лютого 2025 року, тобто на ту ж, яку було здійснено оцінку експертом, за зверненням протилежної сторони. За такого, остаточно просив призначити у справі автотоварознавчу експертизу на вирішення якої поставити питання:
яка ринкова вартість транспортного засобу – автомобіля марки та моделі Audi Q8, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , станом на 27 лютого 2025 року? 
яка ринкова вартість транспортного засобу – автомобіля марки та моделі Skoda Octavia, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , станом на 27 лютого 2025 року? 
яка ринкова вартість транспортного засобу – автомобіля марки та моделі Audi Q8, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , без урахування зовнішніх пошкоджень кузова та салону, які є слідами експлуатації? 
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 12 серпня 2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_4 – адвоката Притикіна І.І. задоволено.
Призначено у справі автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:
а) яка ринкова вартість автомобіля марки і моделі AUDI Q8, 2021 року випуску державний № НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_2 , станом на 27 лютого 2025 року?
б) яка ринкова вартість автомобіля марки і моделі SKODA OCTAVIA, 2006 року випуску, державний № НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , станом на 27 лютого 2025 року?
в) яка ринкова вартість автомобіля марки і моделі AUDI Q8, 2021 року випуску державний № НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_2 , станом на 27 лютого 2025 року без урахування зовнішніх пошкоджень кузова та салону, які є слідами експлуатації? 
Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України.
Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 
Ухвала районного суду мотивована тим, що ураховуючи висловлення сторони у справі недовіри та сумнівів щодо проведеної за замовленням відповідача оцінки транспортних засобів, що є предметом поділу майна подружжя, а також те, що така оцінка потребує спеціальних знань, а запитувана інформація є необхідною для правильного вирішення справи, окрім того, є доказом, який бажає та має право подати позивач в обґрунтування своїх заявлених вимог, то клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи транспортних засобів підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Істоміну К.В., посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просив ухвалу районного суду скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції без наведення мотивів, а також обґрунтованих обставин, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта, та порушень у проведенні експертизи, дійшов передчасного висновку про задоволення клопотання представника позивача про призначення у справі автотоварознавчої експертизи. 
Представник відповідача вважає, що призначаючи у даній справі судову експертизу суд першої інстанції не звернув увагу на доводи сторони стосовно недоцільності третього питання, яке поставлено на вирішення експерта, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням сторін, а при недосягнення між ними згоди – виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
17 вересня 2025 року представник позивача – адвокат Притикін І.І. надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначав, що оскаржувана ухвала Заводського районного суду міста Миколаєва від 12 серпня 2025 року є законною, обґрунтованою та необхідною для повного та об`єктивного вирішення спору між сторонами. Представник позивача звертав увагу на те, що призначення у справі судової експертизи це єдиний спосіб усунути обґрунтовані сумніви у правильності наданих відповідачем висновків щодо вартості спірного майна, нейтралізувати конфлікт інтересів та забезпечити справедливий поділ майна подружжя. 
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.
Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду таким вимогам відповідає.
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від  17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
З врахуванням положень ч.1 ст.2 ЦПК України справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.1-4 ст.12 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
Згідно з ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За правилами ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У відповідності з ч.ч.1,3 ст.104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч.4 ст.103 ЦПК України).
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них, не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч.ч.6,7 ст.103 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вартості спірних автомобілів стороною відповідача були надані висновки експерта про оцінку вартості, відповідно до яких ринкова вартість автомобіля - марки та моделі Audi Q8, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору становить 2 537 660 грн. 28 коп.; ринкова вартість автомобіля - марки та моделі Skoda Octavia, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору становить 173 039 грн. 05 коп. (том 1 а.с.98-128, том 2 а.с.60-74). 
Позивач та її представник заперечують проти вказаних висновків, посилаючись на їх необґрунтованість.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц). 
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України.
Виходячи з положень ст.13 ЦПК України, в якій передбачено, що кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом заявляти клопотання.
Тому, забезпечуючи реалізацію процесуальних прав сторін у справі, з огляду на положення ст.ст.12,13 ЦПК України, враховуючи предмет позову і обставини, які підлягають встановленню (вартість спірного рухомого майна) та потребують спеціальних знань, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання представника позивача і призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи. 
Матеріали справи свідчать також про те, що районний суд врахував, що у даному випадку висновок судової експертизи про вартість заявленого до поділу спільного майна подружжя буде мати вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи. Без зазначеного висновку неможливо здійснити поділ спірного рухомого майна, який би відповідав принципу рівності часток подружжя в даному майні.
До того ж, на думку колегії суддів, призначення у даній справі експертизи не порушує права відповідача, так як є способом доведення своїх вимог та заперечень учасниками справи.
Що стосується незгоди сторони відповідача з третім питанням, поставленим на вирішення судового експерта, то зважаючи на викладені норми закону, визначення питань, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, є прерогативою саме суду, а сторони мають право лише запропонувати питання. 
За своїм змістом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції про доцільність призначення у даній справі судової експертизи.
Доводи апеляційної скарги про порушення районним судом порядку призначення повторної судової експертизи є безпідставними, оскільки призначена судом автотоварознавча експертиза не є повторною. 
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.
Крім того, колегія суддів зауважує, що призначення експертизи в даній справі є лише одним з таких доказів, яким суд при ухваленні рішення надаватиме правову оцінку.
Враховуючи вищенаведені норми процесуального закону й те, що судова експертиза призначена районним судом для з`ясування фактичних обставин, які стосуються предмету доказування в даній справі та потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність визначених процесуальним законом підстав для призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи за клопотанням представника позивача. 
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ЦПК України, є необґрунтованими.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Істоміною Катериною В`ячеславівною, – залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду місті Миколаєва від 12 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        Т.В. Серебрякова 

Судді:                                                                В.В. Коломієць

                                                               Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення
складено 15 жовтня 2025 року