ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                    
 
22 жовтня 2025 року
м. Київ
 
справа № 755/8555/23 
провадження № 61-17665св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
   
учасники справи:
 
позивач - керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, 
відповідач -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа- ОСОБА_3 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грищенка Олександра Миколайовича на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року,постановлену у складі колегії суддів: Олійника В. І., Музичко С. Г., Сушко Л. П.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2023 року керівник Дніпровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в якому просив суд визнати квартиру АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною та витребувати від ОСОБА_3 на користь Київської міської ради вказану квартиру.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року клопотання керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про заміну первісного співвідповідача належним задоволено частково.
У порядку процесуального правонаступництва залучено до участі у цій справі замість співвідповідача ОСОБА_3 як співвідповідача ОСОБА_2 . ОСОБА_3 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат  Грищенко О. М. подав апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року витребувано                     з Дніпровського районного суду міста Києва матеріали справи № 755/8555/23.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року закінчено проведення підготовчих дій. Призначено справу до розгляду.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Грищенка О. М. на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року у справі за клопотанням керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про заміну первісного співвідповідача належним у цивільній справі за позовом керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна закрито.
 
Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Грищенка О. М. на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року, апеляційний суд виходив із того, що хоча стаття 362 ЦПК України не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як помилкове відкриття, за обставин цієї справи апеляційне провадження слід закрити, як таке, що було відкрите після спливу річного строку з моменту виготовлення повного тексту оскаржуваної ухвали за апеляційною скаргою особи, яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Грищенко О. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року отримана представником ОСОБА_1 - адвокатом Грищенком О. М. 26 вересня 2024 року, а 30 вересня 2024 року на вказану ухвалу суду першої інстанції подана апеляційна скарга (направлена засобами поштового зв`язку), тобто із дотриманням процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду.
Висновок апеляційного суду про те, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, не відповідає матеріалам справи. 
 
Доводи інших учасників справи
 
У лютому 2025 року керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва та Київська міська рада подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просили відмовити у задоволені касаційної скарги та залишити судове рішення апеляційного суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального права.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 січня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
У травні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.
Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Грищенка О. М. підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним                                      і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам судове рішення апеляційного суду не відповідає.
 
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які                         є конституційними гарантіями права на судовий захист.
 
Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та            у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій            є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які                         є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
 
Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини                                і громадянина.
 
Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить     з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони        і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
 
На підставі статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
За змістом частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо:
1) апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню;
2) є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення;
3) є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення;
4) скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:
1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;
2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
У справі, яка переглядається, встановлено, що 19 вересня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлена ухвала, якою залучено до участі у цій справі замість співвідповідача ОСОБА_3 як співвідповідача ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 залучено як третю особу.
 
Повний текст ухвали суду складений 20 вересня 2024 року.
 
Копію ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 рокупредставник ОСОБА_1 - адвокат  Грищенко О. М. отримав 26 вересня 2024 року (а. с. 187, т. 2).
 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат  Грищенко О. М. 30 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня               2024 року (надійшла до апеляційного суду 07 жовтня 2024 року) (а. с. 212 -219, т. 2).
 
За таких обставин апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що апеляційна скарга подана після спливу річного строку з моменту виготовлення повного тексту оскаржуваної ухвали.
 
Крім того, статтею 362 ЦПК України визначено перелік підстав закриття апеляційного провадження. До таких підстав процесуальне законодавство відносить випадки, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;           2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
 
Зазначена норма не передбачає можливості закриття апеляційного провадження       з підстави його помилкового відкриття.
 
Повноваження суду апеляційної інстанції вичерпним способом визначені та врегульовані в ЦПК України. Надання повноважень суду апеляційної інстанції на ухвалення певних процесуальних рішень з підстав, не передбачених процесуальним законом, є порушенням принципу законності, який полягає в обов`язку суду неухильно дотримуватися у своїй діяльності приписів Конституції та законів України.
 
Ненадання певних повноважень суду апеляційної інстанції не можна розцінювати як прогалину у праві, що виключає можливість формулювання судом правила поведінки, яке розширює повноваження апеляційного суду в неправовий спосіб.
 
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 601/485/23 (провадження № 14-139цс24).
 
Отже, висновок апеляційного суду про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у цій справі є помилковим.
 
Суд апеляційної інстанції фактично позбавив права заявника на апеляційне оскарження судового рішенняяк складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
 
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена ухвала апеляційного суду - скасуванню                       з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грищенка Олександра Миколайовича задовольнити.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року скасувати, справунаправити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення,    є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Д. Д. Луспеник 

 
Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков

 
Б. І. Гулько

 
Г. В. Коломієць

 
Р. А. Лідовець