Головуючий І інстанції: Л.М. Петрова

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 р. 	Справа № 440/8276/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039,   по справі № 440/8276/25
за позовом              ОСОБА_1  
до             Військової частини НОМЕР_1                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просив суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період проходження служби із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році.
Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 26.02.2022 року по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022р. передбаченого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023р. передбаченого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024р. передбаченого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2025 року по 12.05.2025 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2025р. передбаченого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
2. Визнати протиправною бездіяльність відповідача в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати - ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум.
3. Визнати протиправною бездіяльність відповідача в/ч НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за весь час затримки виплати належного грошового забезпечення (індексацію грошового забезпечення), за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час.
Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати належного грошового забезпечення (індексацію грошового забезпечення), за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час.
4. Визнати протиправною бездіяльність відповідача в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати компенсації за недоотримане речове майно, за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час.
Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити компенсацію за недоотримане речове майно, за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 позовну заяву залишено без руху, для усунення недоліків надано десятиденний строк, який розпочинає перебіг з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду уточненої позовної заяви, оформленої відповідно до частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (її копій у кількості, яка б відповідала кількості учасників справи або доказами направлення через Електронний суд) із конкретизацією змісту позовних вимог, а саме в частині визначення періоду щодо не виплати індексації грошового забезпечення.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивач отримав ухвалу про залишення позовної заяви без руху 22.07.2025.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.
Позивач, не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог скарги посилався на те, що твердження суду, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху є помилковими, оскільки саме позивач має право вибору відповідачів, а суд не позбавлений можливості роз`єднати позовні вимоги або відмовити у задоволенні позову.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1  в повному обсязі.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення про повернення позивачу позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вимоги ухвали суду від 23.06.2025 року про залишення позовної заяви без руху не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто,  жодних документів на виконання вимог ухвали про залишення позовної зави без руху не надходило.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною першою статті 2 КАС визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 5 КАС визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3 частини першої статті 5 КАС).
Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, вимоги щодо форми та змісту якої встановлені нормами статті 160 КАС.
Так, згідно із частиною першою цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
У позовній заяві зазначаються (частина п`ята статті 160 КАС): 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб – громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, – якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів – зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору – у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;  9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень – обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів – відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Правило щодо зазначення в позовній заяві обов`язкових відомостей, визначених статтею 160 КАС, не виключає право позивача навести у позовній заяві й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору, про що прямо зазначено в частині дев`ятій цієї статті.
Процесуальний наслідок недодержання особою вимог статті 160 КАС при зверненні з позовною заявою передбачений частиною першою статті 169 КАС, згідно з якою суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (частини друга, третя, пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху  у зв`язку з її невідповідністю частині п`ятій статті 160 КАС,  а позивачу встановлено строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду уточненої позовної заяви, оформленої відповідно до частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (її копій у кількості, яка б відповідала кількості учасників справи або доказами направлення через Електронний суд) із конкретизацією змісту позовних вимог, а саме в частині визначення періоду щодо не виплати індексації грошового забезпечення.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 згідно з ухвалою від 20.08.2025 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, а будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи, що він не вчиняв процесуальних дій на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025, доводить, що підстав для залишення його позовної заяви без руху (відповідно до цієї ухвали) не було.
Згідно із частиною сьомою статті 169 КАС ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Водночас нормами КАС не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про залишення позовної заяви без руху окремо від рішення суду (нормами статті 294 КАС установлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду). У разі оскарження особою ухвали суду про повернення позовної заяви її доводи в апеляційній скарзі щодо відповідності нормам процесуального права ухвали про залишення позовної заяви без руху підлягають перевірці, оскільки це стосується підстав повернення позовної заяви.
Встановлюючи вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, стаття 160 КАС (так само, як і інші норми цього Кодексу) не вимагає конкретної форми, в якій мають бути викладені позовні вимоги та підстави на їх обґрунтування. Позивач має право довільно викладати зміст позовних вимог, підстави позову, спосіб (способи) захисту порушеного права або інтересу, передбачений законом або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити в рішенні.
Як уже зазначено, суд першої інстанції в ухвалі від 23.06.2025 дійшов висновку, що в позовній заяві не конкретно та не чітко вказаний зміст позовних вимог відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України та не конкретизовано в прохальній частині позовних вимог, які саме періоди щодо не виплати індексації грошового забезпечення порушено відповідачем.
Із цим, однак, не можна погодитися, оскільки зміст позовної заяви ОСОБА_1 свідчить про протилежне.
Так, у позовній заяві ОСОБА_1 просить, зокрема,  зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум. Крім того зазначив, що здійснити розрахунок невиплаченої індексації він не має можливості оскільки на його вимогу відповідач не надав жодних документів та просив витребувати у Військової частини   НОМЕР_1 копії фінансово-бухгалтерських документів по нарахуванню заробітної плати та грошового забезпечення.
Враховуючи викладені обставини, у суду першої інстанції не було підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху (а в подальшому – для повернення позовної заяви) як такої, що не відповідає частині п`ятій статті 160 КАС.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина перша статті 9 КАС).
Відкриття провадження у справі регламентовано нормами глави 2 розділу ІІ КАС, які не наділяють суд повноваженнями при вирішенні питання про відкриття провадження у справі давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів, на які посилається позивач у позовній заяві, визначати належних учасників справи.
Ці питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.
Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції (в разі наявності підстав, визначених нормами КАС) може провести підготовче судове засідання для з`ясування відповідно до частини другої статті 173 цього Кодексу, зокрема, питань щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 і доданих до неї доказів.
Натомість суд першої інстанції повернув позовну заяву ОСОБА_1 лише з тієї підстави, що позивач не виконав вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 23.06.2025 в установлений судом строк. 
Разом з тим норма пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС презюмує, що неусунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк може бути підставою для повернення позовної заяви тільки за умови, якщо такі недоліки пов`язані з недотриманням позивачем вимог статей 160 та 161 КАС.
Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, повернувши позовну заяву ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, при прийнятті ухвали про повернення позовної заяви, дійшов помилкових висновків та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду.
Згідно з ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.      
Керуючись ст. ст. 243, 250,  312, 315,  320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 по справі № 440/8276/25  скасувати.
Адміністративну справу № 440/8276/25 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий