Постанова
Іменем України
8 жовтня 2025 року
м. Київ
Справа № 2-643/11
Провадження № 61-7258св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадження справу,
учасниками якої є:
заявник - старший державний виконавецьКомунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі - ВДВС) Нєдєльська Ольга Григорівна (далі - державний виконавець),
стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (далі - стягувач, банк), 
боржниця - ОСОБА_1 (далі - боржниця),
за поданням державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа
у справі за позовом банку до боржниці про стягнення заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою боржниці на ухвалу Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 26 лютого 2016 року, яку постановила суддя Кулик В. Б., і постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2024 року, яку ухвалила колегія суддів у складі Крилової О. В., Кухаря С. В., Бєлки В. Ю.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
(1) Вступ
1.           На виконанні у ВДВС перебував виконавчий лист про стягнення з боржниці на користь банку як стягувача кредитної заборгованості та судових витрат. Цей виконавчий лист неодноразово повертали стягувачеві з різних підстав. Востаннє державний виконавець повернув його через те, що внаслідок вжитих заходів було неможливо встановити боржника та його місце проживання. Державний виконавець надіслав постанову про повернення виконавчого документа й оригінал виконавчого листа на адресу стягувача, але останній їх не отримав. У зв`язку зі втратою цього оригіналу державний виконавець самостійно вніс до суду подання з проханням видати відповідний дублікат.
2.           Суди обох інстанцій взяли до уваги аргументи державного виконавця. Виснували, що втрата оригіналу виконавчого листа є підставою для того, щоб видати його дублікат. Боржниця з цим висновком не погодилася. Вказала, що державний виконавець не просив поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання; поза межами цього строку видача дубліката виконавчого документа за відсутності поважних причин і відповідного клопотання є неможливою. Суди не дослідили, за яких обставин виконавчий лист був втрачений.
3.           Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду мав вирішити питання про те, чи можна вважати пропущеним строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, якщо державний виконавець вніс подання про видачу дубліката цього листа у межах року після повернення останнього стягувачеві. Вирішив, що не можна. Тому оскаржені судові рішення залишив без змін.
(2) Зміст подання державного виконавця
1.           18 лютого 2016 року державний виконавець звернувся до суду з поданням, у якому просив видати дублікат виконавчого листа № 2-643/11, виданого Комунарським районним судом міста Запоріжжя про стягнення з боржниці на користь банку 323 386,73 грн заборгованості за кредитним договором (далі - виконавчий лист). Мотивував подання так:
1.1.       На виконанні у ВДВС перебував виконавчий лист. 25 червня 2015 року державний виконавець виніс постанову про «закінчення виконавчого провадження» на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).Того ж дня ВДВС надіслав виконавчий лист стягувачу за вих. № 15699/6. 
1.2.       21 грудня 2015 року стягувач подав до ВДВС заяву, у якій повідомив, що не отримав виконавчий лист, та просив внести до суду подання про видачу дубліката вказаного виконавчого документа.
1.3.       Станом на 17 лютого 2016 року виконавчий лист втрачений, що ускладнює його виконання.
(3) Зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду
2.           26 лютого 2016 року Комунарський районний суд міста Запоріжжя постановив ухвалу, згідно з якою подання державного виконавця задовольнив - видав дублікат виконавчого листа. Мотивував так:
2.1.       4 квітня 2011 року Комунарський районний суд міста Запоріжжя ухвалив рішення, згідно з яким стягнув із боржниці на користь банку 321 566,73 грн боргу за кредитним договором, 1 700,00 грн судового збору, 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення.
2.2.       За заявою стягувача суд видав виконавчий лист, який перебував на виконанні у ВДВС. Банк не отримав цей лист, який йому надіслав державний виконавець після закінчення виконавчого провадження. Отже, виконавчий лист був втрачений. Тому слід видати його дублікат. 
3.           23 квітня 2024 року Запорізький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу боржниці залишив без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
3.1.       Виконавчий лист перебував на виконанні у ВДВС. 26 червня 2015 року державний виконавець надіслав цей лист стягувачеві. Через декілька місяців останній повідомив ВДВС, що не отримав виконавчий документ.
3.2.       ВДВС підтвердив втрату виконавчого листа. Це стало підставою для звернення у лютому 2016 року державного виконавця до суду із заявою про видачу дубліката. 
3.3.       З часу постановлення оскарженої ухвали суду першої інстанції минуло понад 7 років. Відсутні підстави вважати, що оригінал виконавчого листа перебував на виконанні. Тобто необґрунтованим є аргумент апеляційної скарги боржниці про те, що на виконанні у ВДВС перебуває (або перебував на час постановлення оскарженої ухвали) оригінал виконавчого листа. Права боржниці суд не порушив. Вона не довела, що виконувала судове рішення, та що видача дубліката виконавчого листа зумовила подвійне стягнення.
(4) Провадження у суді касаційної інстанції
4.           16 травня 2024 року боржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначені судові рішення та відмовити у задоволенні подання про видачу дубліката виконавчого листа. 
5.           21 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали.
6.           11 липня 2024 року боржниця подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків.
7.           27 вересня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою боржниці, витребував справу із суду першої інстанції. 
8.           18 червня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
9.           Боржниця мотивувала касаційну скаргу так:
9.1.       Апеляційний суд не врахував висновки, які сформульовані у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 липня 2023 року у справі № 505/421/13-ц, щодо застосування підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
9.2.       Суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи пункту 2 частини першої статті 22, частини першої статті 24, пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV, пункту 4 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» № 2677-VI від 4 листопада 2010 року (далі - Закон № 2677-VI), що зумовило неправильне вирішення справи.
9.3.       Суд видав дублікат виконавчого документа після набрання чинності Законом № 2677-VI і поза межами строків, установлених статтею 22 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній станом на дату постановлення ухвали). Суд не вирішив питання про поновлення пропущеного строку в установленому статтею 371 ЦПК України порядку. Пропуск такого строку є підставою для відмови у видачу дубліката виконавчого листа.
9.4.       Суди не вказали обставини, за яких втрачений дублікат виконавчого листа, а державний виконавець не надав відповідні докази. Однак єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є саме його втрата (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11).
9.5.       Виконавчий лист треба було пред`явити протягом одного року з часу його видачі. А відповідний дублікат можна було видати лише до спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання або у разі поновлення цього строку судом. Державний виконавець не просив поновити йому пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
(2) Позиції інших учасників справи
10.        Інші учасники справи відзиви на касаційну скаргу на подали.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1) Межі розгляду справи у суді касаційної інстанції
11.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 27 вересня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою боржниці на підставі, визначеній в останньому абзаці частини другої статті 389 ЦПК України.
12.        Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
13.        З огляду на вказаний припис Верховний Суд за загальним правилом переглядає оскаржені судові рішення у межах тих доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження.
(2.) Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанцій
(2.1) Чи можна вважати пропущеним строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, якщо державний виконавець вніс подання про видачу дубліката цього листа у межах року після повернення останнього стягувачеві?
14.        Державний виконавець звернувся до суду з поданням, у якому просив видати дублікат втраченого виконавчого листа. Зазначив, що ВДВС надіслав виконавчий лист стягувачу, але той повідомив про ненадходження цього листа на його адресу. Суди обох інстанцій задовольнили подання. Вважали доведеним факт втрати оригіналу виконавчого документа.
15.        Боржниця у касаційній скарзі стверджувала, зокрема, що державний виконавець вніс подання про видачу дубліката виконавчого листа після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; крім того, суди не дослідили, за яких обставин був втрачений виконавчий лист.
16.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не погоджується з доводами боржниці.
17.        На час відкриття виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачеві (постанова про «закінчення виконавчого провадження» на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV), звернення державного виконавця до суду із поданням і постановлення ухвали суду першої інстанції діяв Закон № 606-XIV.
18.        Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, зокрема, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника) (пункт 5 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV). 
19.        Замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат (речення перше частини першої статті 370 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення до суду із поданням про видачу дубліката виконавчого листа та розгляду справи у суді першої інстанції). 
20.        Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші (ніж посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом (пункт 2 частини першої статті 22Закон № 606-XIV).
21.        Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загубили, вкрали, знищили або істотно пошкодили, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втратили.
Однією з підстав видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який треба обчислювати з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі № 186/871/14-ц (пункти 53-55), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12).
22.        Заяву про видачу дубліката подає стягувач, якщо втратив оригінал стягувач. Якщо оригінал виконавчого документа втратив державний виконавець, то він звертається з поданням до суду (див. постановуВерховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2018 року у справі № 2-474/11-ц).
23.        5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. 
24.        Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частина перша, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).
25.        Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону № 1404-VIII у редакції, чинній на час набрання ним чинності).
26.        Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції, чинній із 15 грудня 2017 року, у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
27.        Суди першої й апеляційної інстанцій встановили такі обставини:
27.1.    4 квітня 2011 року Комунарський районний суд міста Запоріжжя ухвалив рішення, згідно з яким стягнув із боржниці на користь банку 321 566,73 грн бооргу за кредитним договором, 1 700,00 грн судового збору, 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 8 червня 2011 року Апеляційний суд Запорізької області залишив це рішення без змін. 
27.2.    21 грудня 2015 року до ВДВС надійшла заява від стягувача, у якій він повідомив, що:
-                   19 березня 2015 року стягувач звернувся до ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа;
-                   14 квітня 2015 року державний виконавець відкрив виконавче провадження за цим листом;
-                   6 листопада 2015 року стягувач надіслав до ВДВС запит про хід виконавчого провадження;
-                   14 грудня 2015 року стягувач отримав відповідь від ВДВС, у якій він сповістив про винесення 25 червня 2015 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV;
-                   із 25 червня до 14 грудня 2015 року на адресу стягувача не надходили виконавчий лист і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 25 червня 2015 року, що підтверджує книга вхідної кореспонденції.
У тій заяві стягувач просив ВДВС звернутися до Комунарського районного суду міста Запоріжжя з поданням про видачу стягувачу виконавчого листа (а. с. 120).
27.3.    Згідно з довідкою від 17 лютого 2016 року ВДВС повідомив про втрату виконавчого листа (а. с. 119).
28.        Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що державний виконавець втратив оригінал виконавчого листа, який після повернення поштою стягувач не отримав, у зв`язку з чим слід було видати дублікат.
29.        Доводи касаційної скарги щодо пропуску річного строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, є необґрунтованими. Виконавчий лист стягувач отримав 19 липня 2011 року, а 28 липня 2011 року вже пред`явив його до виконання.25 червня 2015 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а 18 лютого 2016 року, тобто у межах визначеного Законом № 606-XIV річного строку, звернувся до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа. Тому немає підстав вважати, що це подання державний виконавець вніс до суду з пропуском річного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Відповідно не було підстав заявляти клопотання про поновлення цього строку.
30.        Інші доводи касаційної скарги висновки судів першої й апеляційної інстанції не спростовують, на законність судових рішень не впливають, спростовуються обставинами справи, які встановили суди попередніх інстанцій на підставі зібраних доказів. Переоцінка останніх не входить до повноважень суду касаційної інстанції.
(3) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
(3.1) Щодо суті касаційної скарги
31.        Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 409 ЦПК України).
32.        Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. (стаття 410 ЦПК України). 
33.        Ураховуючи наведені вище висновки щодо застосування норм права, касаційну скаргу боржниці слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
(3.2) Щодо судових витрат
34.        З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на боржницю.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
у х в а л и в:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.           Ухвалу Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 26 лютого 2016 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	 	В. І. Крат	
Судді	 	Д. А. Гудима	
 	 	І. О. Дундар	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко