ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

29 жовтня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/9914/24
Головуючий у першій інстанції – Діденко А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1551/25
№ 22-ц/4823/1483/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Онищенко О.І., 
із секретарем:  Герасименко Ю.О.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС",-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи у залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2025 року та на додаткове рішення цього ж суду від 31 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" про стягнення коштів,-

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі по тексту – ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»), в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 2 224 836,57 грн, що є інфляційними втратами за травень 2016 року – жовтень 2023 року та 3% річних від суми 2 113 973,29 грн, яка в період березень-липень, жовтень 2023 року сплачена йому в рахунок погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн з відшкодування йому, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача як іпотекодержателя. 
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31.10.2006 між ним та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання кредиту №11061217000. У забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором було укладено Іпотечний договір №30006Z174 від 01.11.2006, за умовами якого позивач передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» належне йому нежиле приміщення – приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Жабинського, 13. 
22.09.2015 між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №1, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги за Іпотечним договором №30006Z174 від 01.11.2006 та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримала права іпотекодержателя на предмет іпотеки.
18.04.2016 державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (індексний номер 29353123 від 21.04.2016 11:29:34). 
Позивач зазначав, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 09.11.2021 у справі №751/2658/18 за його позовом до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про захист прав споживача, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.11.2022, стягнуто на його користь, як іпотекодавця, 3 954 749,71 грн у рахунок відшкодування перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача як іпотекодержателя. 
Указував, що починаючи з 21.04.2016, з моменту переходу від нього до відповідача права власності на предмет іпотеки, останній в якості відшкодування перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя був зобов`язаний сплатити йому кошти в розмірі 3 954 749,71 грн, однак цього не зробив.
У період червень, липень, жовтень 2023 року ОСОБА_1 отримав грошові кошти в рахунок виконання грошового зобов`язання відповідача з відшкодування йому як іпотекодавцю перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя:
- березень-травень 2023 року – 795 511,26 грн;
- у червні 2023 року – 376 990,22 грн;
- у липні 2023 року – 384 568,62 грн;
- у жовтні 2023 року – 556 903,19 грн.
Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України уважав, що відповідач за весь час прострочення, починаючи з травня 2016 року до жовтня 2023 року, зобов`язаний сплатити йому інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми, які ним визначено у розмірі 2 224 836,57 грн.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.01.2025 залучено до участі у справі як правонаступника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (далі – ТОВ «ВІН ФІНАНС» (том 1 а.с. 213-214).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ВІН ФІНАНС» про стягнення коштів – задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 1 488 259, 14 грн, з яких: 1 232 103,73 грн інфляційні втрати та 256 155,41 грн – 3% річних.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено.
Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ВІН ФІНАНС» про стягнення коштів в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на суму 285687,73 грн, сплачену 08.03.2023.
Стягнуто з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 9 855,40 грн судового збору.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.07.2025 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ВІН ФІНАНС» про стягнення коштів - задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 038,03 грн.

В апеляційній скарзі на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2025 ТОВ «ВІН ФІНАНС» просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на його необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги відповідача полягають у тому, що районний суд помилково виснував, що сплив строку позовної давності щодо періоду нарахування коштів на підставі ст. 625 ЦК України починаючи з 12.03.2020 припадає на час дії карантину, а тому на правовідносини поширюються приписи ст. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час карантину. 
Заявник звертає увагу, що ОСОБА_1 особисто та за участі двох представників, у тому числі адвоката, з моменту звернення до суду із позовом про стягнення перевищення вартості предмету іпотеки над сумою заборгованості (справа №751/2658/18), оскарження рішень у цій справі в апеляційній та касаційній інстанціях, збільшення позовних вимог, паралельно ініціював судові спори з АТ «УкрСиббанк» та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою А. (справи №751/1417/17, 750/10668/18, 750/10395/18, 751/5887/19 тощо), особисто брав участь у судових засіданнях у цих справах, а отже у нього відсутні об`єктивні обставини, які унеможливлювали звернення із позовом про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасний розрахунок внаслідок набуття у власність предмета іпотеки до моменту спливу строку позовної давності після його переривання.
Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції представником відповідача заявлялось клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, а тому стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. 
Наголошує, що спір у цій справі прямо випливає з кредитних правовідносин та виник у зв`язку з невиконанням позивачем умов кредитного договору №11061217000, укладеного 31.10.2006 між ним та АКІБ «УкрСиббанк». Тому, на його думку, оскільки Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України врегульовано звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, з урахуванням аналогії права та з метою рівноваги інтересів сторін цивільних правовідносин, суд апеляційної інстанції має зменшити суму стягнуту рішенням суду першої інстанції на платежі, нараховані в період дії воєнного стану.
Уважає, що позивач необґрунтовано використовує норми цивільного та процесуального законодавства про продовження строків, в тому числі і строків позовної давності в зв`язку з впровадженням карантину та воєнного стану з метою отримання не тільки фінансової сатисфакції, а й моральної, оскільки не відреагував на пропозиції відповідача щодо добровільного врегулювання спору, в зв`язку з такою відмовою діяльність товариства була паралізована майже півтора роки, в зв`язку з чим нарахування 3% річних та інфляційних втрат є більшим ніж сама сума боргу. Позивачем було подано ще дев`ять позовів до відповідача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасний розрахунок внаслідок набуття у власність предмета іпотеки, але за різні періоди на загальну суму 1 352 197,46 грн, що є неспівмірними з дійсними майновими втратами, яких він зазнав. 

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ВІН ФІНАНС» ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні. 
Позивач зазначає, що суд правильно констатував, що завершення трирічного строку позовної давності щодо інфляційних втрат за квітень 2017 року та інші місяці, які охоплюються ч.2 ст.625 ЦК України, припадало на після 02.04.2020, але це є дата, починаючи з якої строк позовної давності продовжується, згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Указує, що строк позовної давності до вимог щодо інфляційних втрат за квітень 2017 року, які передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, почав спливати з травня 2017 року і є таким, що продовжився і до цього часу не сплив, а тому він не пропустив строк позовної давності щодо позовних вимог з інфляційних втрат за квітень 2017 року. Аналогічно не сплив строк позовної давності і щодо інфляційних втрат за інші місяці, що йдуть після квітня 2017 року, наприклад щодо інфляційних втрат за листопад 2019 року.
Уважає, що посилання відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08.12.2022 у справі №990/102/22, має бути відхилене судом апеляційної інстанції, оскільки такі висновки є нерелевантними до даної справи, вони стосуються процесуальних строків в адміністративному судочинстві.
Наголошує, що відповідач помилково вважає, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, не є додатковими вимогами у розумінні ст.266 ЦК України.
Стверджує, що висновок відповідача, щодо того, що стягненню на користь позивача підлягають визначені ч.2 ст.625 ЦК України суми у вигляді інфляційних втрат та 3% річних за 3 роки, які передували подачі ним позову, є таким, що суперечить нормам права.
Звертає увагу суду на те, що є справедливим стягнення з відповідача всього розміру заявленого компенсації від знецінення коштів позивача, що мали бути йому сплачені відповідачем ще 21.04.2016.
Стаття 233 ГК України щодо зменшення штрафних санкцій, на застосуванні якої наполягає відповідач, не підлягає застосуванню в даному спорі, оскільки ГК України не поширюється на спірні відносини, де стороною є фізична особа, а також позовні вимоги не є вимогами про стягнення штрафних санкцій з відповідача.

В апеляційній скарзі на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2025 ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, зокрема (але не виключно) в стягненні інфляційних втрат за травень 2016 року-березень 2017 року, а також закриття провадження в справі в частині вимог, на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким їх задовольнити, а провадження в справі закрити за заявою позивача, згідно ч.3 ст.206 ЦПК України, в іншій частині справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи; змінити розподіл судових витрат, що здійснено судом першої інстанції.
Ключові доводи апеляційної скарги позивача:
- суд першої інстанції порушив ч.4 ст.263 ЦПК України, оскільки не врахував висновок Верховного Суду щодо застосування частин 2, 3 ст.264 ЦК України до вимог, які передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, викладений в постанові від 27.03.2020 в справі №759/3772/16-ц, а також висновок Верховного Суду щодо початку обчислення строку позовної давності щодо інфляційних втрат, викладений в постановах від 30.01.2019 у справі №922/175/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18;
- суд протиправно врахував неактуальний з 29.06.2021 правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі №523/10255/15-ц з питання переривання або непереривання строку позовної давності, оскільки цей висновок Великої Палати Верховного Суду зроблений не у подібних відносинах, за інших обставин ніж у даній справі;
- суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності поважних причин пропуску позовної давності, оскільки остаточне підтвердження розміру зобов`язання, що мав сплатити відповідач позивачу 21.04.2016, сталося 09.11.2021, коли набрала законної сили постанова суду від 09.11.2021 у справі №751/2658/18, тоді як позивач вважав розмір таких зобов`язань відповідача в сумі 7 086 870 грн, станом на 21.04.20216, а суд підтвердив розмір зобов`язань відповідача в сумі 3 954 749,71 грн, отож правова впевненість про розмір зобов`язань, який зазнав інфляційних втрат (прострочення зобов`язань виникло з 22.04.2016), у позивача виникла після 09.11.2021, що є датою набрання законної сили постановою суду від 09.11.2021 у справі №751/2658/18;
- суд протиправно висунув не передбачені законом вимоги до заяви позивача від 12.03.2025 щодо відмови від частини вимог, зокрема щодо необхідності її направлення відповідачу, а також обов`язкової наявності в ній розрахунку; суд першої інстанції зобов`язаний був задовольнити заяву позивача від 12.03.2025, закрити провадження в тій частині, від якої відмовився позивач у відповідності до ч.3 ст.206 ЦПК України, а не згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України;
- відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат за травень 2016 року - січень 2017 року, 3% річних, посилаючись, як на підставу для відмови, на преюдиційність висновку суду у справі №751/1088/24 щодо пропуску позивачем строку позовної давності до вимог щодо інфляційних втрат до 31.01.2021, суд порушив процесуальний закон, зокрема ч.7 ст.82 ЦПК України;
- судом неправильно визначено розмір позовних вимог, щодо яких спір вирішувався по суті, і, як наслідок, помилково визначено розмір судового збору, що підлягає присудженню на користь позивача яким, за розрахунками ОСОБА_1 , є розмір 11 771,66 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ТОВ «ВІН ФІНАНС» просить відмовити у її задоволенні. 
Зазначає, що при розгляді цієї справи треба врахувати, що 23.02.2023 Верховний суд у справі №911/3025/21 дійшов висновків, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.
Указує, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 09.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.07.2025 ТОВ «ВІН ФІНАНС» просить його скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на його необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
За доводами відповідача заява про винесення додаткового рішення та додані до неї документи не містять інформації про те, що замовником були фактично здійснені будь-які платежі на користь виконавця. 
ТОВ «ВІН ФІНАНС» зауважує, що позивач не надав будь-яких доказів, що підтверджують факт оплати послуг адвоката, таких як: платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, виписку з банківського рахунку, тощо, а отже фактично не підтвердив факт оплати коштів, тобто факт понесення ним судових витрат. 
Наголошує, що позивачем було подано ще дев`ять тотожних позовів про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасний розрахунок внаслідок набуття у власність предмета іпотеки, але за різні періоди на загальну суму 1 352 197,46 грн, тобто підготовка та супроводження позову у даній справі не була складною для адвоката та не вимагала значних затрат часу. 
Звертає увагу суду на те, що вказані судові витрати є неспівмірними та не об`єктивними, а обсяг робіт є вигаданим та не відповідає дійсності. 

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ВІН ФІНАНС» на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.07.2025 ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні. 
Позивач зазначає, що він надав суду необхідний та достатній перелік доказів, що свідчать про розмір витрат, які він сплатив, має сплатити адвокату в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, зокрема їм надано договір про надання правової допомоги в суді першої інстанції, акт виконаних робіт до цього договору, квитанції до прибуткового касового ордеру, рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, що затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 за №119, їх копії перед тим, як подати суду, було направлено позивачем також і відповідачу.
Указує, що процесуальний закон не зобов`язує адвоката надавати в якості допустимих доказів судових витрат позивача саме документи бухгалтерського або податкового обліку адвоката на підтвердження обставин оплати адвокату витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.07.2025 ОСОБА_1 просить його скасувати в частині, якою на користь позивача не присуджено 43 727,15 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь позивача решту (43 727,15 грн) від розміру витрат на правову допомогу 69 765,18 грн, яку не присудив суд першої інстанції, посилаючись на його протиправність.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд задовольнив позовні вимоги в розмірі 1 488 259,14 грн, натомість в розрахунку витрат на професійну правничу допомогу суд вказує іншу, занижену суму, ніж присудив суд, а саме 1 448 259,14 грн, тобто менш на 40 000 грн. Такі дії суду призвели до неправильного обчислення ним розміру витрат на професійну правничу допомогу, що присуджені на користь позивача.
Зазначає, що позивачем щодо суми 29 765,18 грн, яку він має сплатити адвокату, було надано суду договір про надання правової допомоги від 12.10.2024 (пункт 1.3 договору); акт прийому-передачі виконаних робіт, згідно договору про надання правової допомоги від 12.10.2024 (пункт 3 акту). Як наслідок, суд зобов`язаний був врахувати 29 765,18 грн під час розподілу судових витрат. Схожий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року у справі №910/7960/18.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника – адвоката Підгорного К.Є., які підтримали апеляційні скарги позивача та заперечували проти задоволення апеляційних скарг ТОВ «ВІН ФІНАНС», представника відповідача – адвоката Міньковської А.В., яка підтримала апеляційні скарги відповідача та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та у відзивах на апеляційні скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що: 
- саме з 22.04.2016 необхідно вважати дату виникнення права на стягнення основної заборгованості та одночасно дату початку нарахування сум згідно зі статтею 625 ЦПК України;
- здійснювати розрахунок позовної давності щодо вимог про стягнення трьох відсотків процентів річних та інфляційних втрат необхідно починаючи з 02.04.2017, тобто протягом періоду трьох років (загальна визначена законом позовна давність) із припаданням останнього дня перебігу позовної давності на перший день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року №540-IX, яким перебіг строку позовної давності було продовжено на час дії карантину;
- право вимоги щодо трьох відсотків річних та інфляційних втрат виникло не 22.04.2016, а виникає періодично із плином відповідного часу, за який здійснюється нарахування даних сум; 
- у межах даного спору правовідносини щодо перебігу позовної давності починаючи з 02.04.2017 і до набрання чинності Законом від 30.03.2020 №540-IX, що мало місце 02.04.2020, не були такими, що закінчилися станом на час запровадження нового нормативно-правового регулювання. Зазначеним законом було змінено нормативно-правове регулювання тих правовідносин, що існували і не були закінченими на час його ухвалення, а отже мова в даному випадку не може йти про зворотну дію в часі нового Закону від 30.03.2020 №540-IX, а має місце пряма (негайна) дія правової норми в часі;
- відповідно до пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. За таких умов, відміна карантину, яка мала місце в Україні з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 припала на період дії воєнного стану та визначеного пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України зупинення перебігу строку позовної давності. Отже, така позовна давність, перебіг якої було продовжено законом, а в подальшому наступним законом було зупинено, не може вважатися пропущеною;
- сплата 22.08.2023 платежу у сумі 25 866,47 грн не підтверджена первинними документами;
- не підлягають стягненню 3% річних по платежу від 15.03.2023 в сумі 299,35 грн, оскільки така вимога відсутня в позовній заяві; 
- питання стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 22.04.2016 по 31.01.2017 на суму 418 665,07 грн, що одержані протягом 18-30 жовтня 2023 року, вже вирішено у постанові Чернігівського апеляційного суду від 25.02.2025 у справі №751/1088/24, а тому ці вимоги не підлягають задоволенню.

Закриваючи провадження у частині вимог ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на суму 285 687,73 грн, сплачену 08.03.2023 в рахунок часткового погашення зобов`язань, суд керувався п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та виходив з того, що у межах справи №751/8440/23 розглянуто вимоги про стягнення коштів у розмірі 362 172,45 грн, що є інфляційними втратами, 3% річних, які нараховані за період з 22.04.2016 по 08.03.2023 на суму 285 687,73 грн, яка сплачена 08.03.2023 та ухвалено постанову Чернігівським апеляційним судом 21 лютого 2024.
При цьому, суд не взяв до уваги документ під назвою «заява щодо відмови від частини позовних вимог від 21.03.2025», за змістом якої позивач повідомляє про відмову від частини позовних вимог в розмірі 152 195,07 грн щодо трьох відсотків річних та інфляційних втрат на суму 285 687 грн 73 коп, оскільки вважав, що заява не відповідає базовим мінімальним вимогам до оформлення процесуального документа в цивільній справі, зокрема не містить обґрунтованого розрахунку суми 152 195,07 грн та взагалі обставин походження та приналежності цієї суми до сум інфляції або трьох відсотків річних, а крім того копія цієї заяви не направлялася іншим учасникам провадження. Суд дійшов висновку, що така заява за її змістом не може бути розцінена як заява про зменшення позовних вимог.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом у справі встановлено, що 31.10.2006 між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання кредиту №11061217000, а 01.11.2006 - додаткову угоду №11061217000-1 до кредитного договору, якою змінено умови щодо забезпечення виконання зобов`язання.
01.11.2006 у забезпечення виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено іпотечний договір №30006Z174, за умовами якого позивач передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» належне йому нежиле приміщення, а саме приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .
21.09.2015 між АКІБ «УкрСиббанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №27, за умовами якого до відповідача перейшло право вимоги до позичальника за кредитним договором з усіма додатковими угодами до нього.
22.09.2015 між АКІБ «УкрСиббанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги №1, за умовами якого до відповідача перейшло право вимоги за іпотечним договором, при цьому відповідач отримав права іпотекодержателя щодо предмету іпотеки.
18.04.2016 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. прийнято рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за відповідачем. 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про захист прав споживача, а саме відшкодування йому перевищення 90% вартості предмета іпотеки.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 09.11.2021 (справа №751/2658/18), яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 03.11.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про захист прав споживача – задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 3 954 749,71 гривень. 
Вирішено питання розподілу судових витрат (том 1 а.с. 10-19, 20-32).
15.07.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. відкрито виконавче провадження №69434599 з примусового виконання виконавчого листа №751/2658/18, виданого 14.07.2022 Чернігівським апеляційним судом, про стягнення з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 3 954 749,71 грн (том 1 а.с. 42-43). 
Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк», на який надходять кошти в рамках виконавчого провадження:
- 08.03.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 285 687,73 грн (том 1 а.с.46);
- 13.03.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 8493,30 грн (том 1 а.с.45);
- 15.03.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 299,35 грн (том 1 а.с.45);
- 20.03.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 34032,19 грн (том 1 а.с.45);
- 22.03.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 696,60 грн (том 1 а.с.45);
- 24.03.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 24820,54 грн (том 1 а.с.45);
- 30.03.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 23480,42 грн (том 1 а.с.44);
- 04.04.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 53260,61 грн (том 1 а.с.47);
- 05.04.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 23510,60 грн (том 1 а.с.47);
- 07.04.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 672,27 грн (том 1 а.с.47);
- 11.04.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 9989,6156 грн (том 1 а.с.47);
- 14.04.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 44094,74 грн (том 1 а.с.47);
- 19.04.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 28160,65 грн (том 1 а.с.47);
- 21.04.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 34280,02 грн (том 1 а.с.47);
- 25.04.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 11838,56 грн (том 1 а.с.47);
- 05.05.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 37502,86 грн (том 1 а.с.48);
- 10.05.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 14550,53 грн (том 1 а.с.48);
- 15.05.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 23334,11 грн (том 1 а.с.48);
- 16.05.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 97833,23 грн (том 1 а.с.48);
- 22.05.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 17739,49 грн (том 1 а.с.48);
- 25.05.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 19116,27 грн (том 1 а.с.48);
- 31.05.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 2110,63 грн (том 1 а.с.48);
- 01.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 18 017,61 грн (том 1 а.с.88 зворот);
- 02.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 92 470,55 грн (том 1 а.с.88 зворот);
- 06.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 3003,57 грн (том 1 а.с.88 зворот);
- 08.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 10 647,92 грн (том 1 а.с.88 зворот);
- 09.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 10 462,11 грн (том 1 а.с.88 зворот);
- 13.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 24 382,28 грн (том 1 а.с.88 зворот);
- 15.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 25 964,32 грн (том 1 а.с.88 зворот);
- 16.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 41 294,64 грн (том 1 а.с.88);
- 19.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 23 942,04 грн (том 1 а.с.88);
- 21.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 11 293,02 грн (том 1 а.с.88);
- 26.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 34 930,20 грн (том 1 а.с.88);
- 27.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 33 191,82 грн (том 1 а.с.88);
- 30.06.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 14 243,32 грн (том 1 а.с.88);
- 04.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 64 501,89 грн (том 1 а.с.89 зворот);
- 06.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 95 975,36 грн (том 1 а.с.89 зворот);
- 10.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 28 128,58 грн (том 1 а.с.89 зворот);
- 11.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 15 975,22 грн (том 1 а.с.89 зворот);
- 13.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 10 039,21 грн (том 1 а.с.89 зворот);
- 14.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 16 117,97 грн (том 1 а.с.89);
- 18.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 7913,05 грн (том 1 а.с.89);
- 21.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 42 916,36 грн (том 1 а.с.89);
- 24.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 31 436,26 грн (том 1 а.с.89);
- 25.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 21 093,79 грн (том 1 а.с.89);
- 28.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 18 139,66 грн (том 1 а.с.89);
- 31.07.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 32 331,23 грн (том 1 а.с.89);
- 04.10.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 34 413,92 грн (том 1 а.с.92);
- 10.10.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 70 350,65 грн (том 1 а.с.91);
- 12.10.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 33 473,55 грн (том 1 а.с.91);
- 18.10.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 22 364,05 грн (том 1 а.с.91);
- 23.10.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 87 362,98 грн (том 1 а.с.91);
- 25.10.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 29 998,43 грн (том 1 а.с.91);
- 27.10.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 11 210,85 грн (том 1 а.с.91);
- 30.10.2023 на рахунок позивача надійшли кошти за виконавчим листом №751/2658/18 від 14.07.2022 у виконавчому провадженні  №69434599 на суму 267 728,76 грн (том 1 а.с.90).

Щодо закриття провадження у справі 

12.03.2025 ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що керуючись принципом диспозитивності він відмовляється від частини позовних вимог, а саме від стягнення інфляційних втрат за жовтень 2020 року – лютий 2023 року, 3% річних в розмірі 152 195,07 грн, що нараховані на суму 285 687,73 грн, яка була отримана позивачем 08.03.2023 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн. 

Ухвалюючи рішення по суті спору 14.07.2025 районний суд не взяв до уваги вказану заяву ОСОБА_1 , зазначивши, що така заява за її змістом не може бути розцінена як заява про зменшення позовних вимог, та закрив провадження у справі в цій частині вимог на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

12.09.2025 ОСОБА_1 подано до апеляційного суду аналогічного змісту заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме від стягнення інфляційних втрат за жовтень 2020 року – лютий 2023 року, 3% річних в розмірі 152 195,07 грн, що нараховані на суму 285 687,73 грн, яка була отримана позивачем 08.03.2023 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн.

Відповідно до пункту першого частини другої ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Положеннями ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч. 3 ст. 206 ЦПК України).
Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.
Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статтей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.
У справі не встановлено обставин, які б були перешкодою для прийняття відмови ОСОБА_1 від частини позовних вимог.
При цьому апеляційний суд зауважує, що заява позивача про відмову від частини позовних вимог від 12.03.2025, подана до суду першої інстанції, та аналогічна заява від 12.09.2025, подана до суду апеляційної інстанції, відповідають вимогам статтей 206, 207 цього Кодексу, а твердження  районного суду про те, що така заява не направлялася іншим учасникам провадження і за змістом не може бути розцінена як заява про зменшення позовних вимог є помилковим.
Колегією суддів роз`яснено  ОСОБА_1  наслідки його відмови від частини позовних вимог та закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що цивільний процес має диспозитивний характер та враховуючи право сторін розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд, колегія суддів уважає, що заява ОСОБА_1 про відмову від позову в частині стягнення інфляційних втрат за жовтень 2020 року – лютий 2023 року, 3% річних в розмірі 152 195,07 грн, що нараховані на суму 285 687,73 грн, яка була отримана позивачем 08.03.2023 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн, підлягає задоволенню, а провадження у справі  в цій частині - закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 22.04.2016 по вересень 2020 року, що нараховані на суму 285 687,73 грн, яка була отримана позивачем 08.03.2023 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн, з відшкодування йому, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя, колегія суддів зазначає наступне. 
У межах цивільної справи №751/8440/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» розглянуто вимоги про стягнення коштів у розмірі 362 172,45 грн, що є інфляційними втратами, 3% річних, які нараховані за період з 22.04.2016 по 08.03.2023 на суму 285 687,73 грн, яка 08.03.2023 сплачена ОСОБА_1 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн з відшкодування йому, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 21.02.2024 у цій справі, яка набрала законної сили, стягнуто з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 131 279,37 грн, 3% річних у розмірі 20 915,70 грн, 1 339,33 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, а всього 153 534,40 грн.

Пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі  повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" ("Brumarescu v. Romania"), пункт 61).
Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), пункт 52).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) зазначила, що "згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі" (пункти 26, 27).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження N 14-58цс18) зазначено, що "необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір".
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що "предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 (провадження №12-15гс19)).
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №640/9380/19 (провадження №61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі №428/9280/20 (провадження №61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі №295/983/21 (провадження №61-13906св21), від 19 січня 2022 року у справі №766/4505/20 (провадження №61-14440св21).
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Установлено, що у справі №751/8440/23 вирішувались позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (нова назва - ТОВ «ВІН ФІНАНС») про стягнення коштів у розмірі 362 172,45 грн, що є інфляційними втратами, 3% річних, які нараховані за період з 22.04.2016 по 08.03.2023 на суму 285 687,73 грн, яка 08.03.2023 сплачена ОСОБА_1 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн з відшкодування йому, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя.
У справі, що наразі переглядається, вирішуються позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ВІН ФІНАНС», у тому числі, про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з травня 2016 року по вересень 2020 року, що нараховані на суму 285 687,73 грн, яка була отримана позивачем 08.03.2023 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн з відшкодування позивачу, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя.

Таким чином у справі №751/8440/23 та у цій справі одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що у справі, що наразі переглядається, позивач обґрунтовував переривання строку позовної давності відбулося 28.06.2023, внаслідок його звернення до суду із позовом про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за частину раніше сплачених коштів, справа №751/5314/23, не заслуговують на увагу, оскільки доповнення позову новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин не вважаються зміною підстави позову. 
Отже, позовні вимоги в указаній вище частині із аналогічним обґрунтуванням вже були предметом розгляду суду, у той час як згідно з пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. 
За таких умов провадження у справі  в частині позовних ОСОБА_1 до ТОВ «ВІН ФІНАНС» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з травня 2016 року по вересень 2020 року, що нараховані на суму 285 687,73 грн, яка була отримана позивачем 08.03.2023 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн про стягнення коштів у розмірі 362 172,45 грн підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат 

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За положеннями ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й інші юридичні факти.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).
Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 614 ЦК України встановлена презумпція вини особи, що не виконує зобов`язання. За положеннями цієї норми особа, яка порушила зобов`язання і повинна нести відповідальність, вважається винною. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. 
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Згідно з ч. 5 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Частиною третьою вказаної статті передбачено, що право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.
Аналогічне положення закріплене в частині четвертій статті 334 ЦК України, згідно з яким права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави вважати, що грошове зобов`язання відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя виникає в момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, вартість якого перевищує вартість забезпечених іпотекою вимог.
Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №751/2658/18 встановлено, що державна реєстрація права власності за відповідачем, як іпотекодержателем, на приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 , відбулась 21.04.2016, а тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню.
Таким чином, апеляційний суд уважає, що розрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення необхідно здійснювати з моменту порушення грошового зобов`язання, а саме з 22.04.2016 (до дати конкретного платежу).

Під час розгляду справи судом першої інстанції представником відповідача ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності у даній справі (том 1 а.с. 137-138). 

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Подібний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 05 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), №522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 07 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17-ц (пункт 28).
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
За змістом частин першої та п`ятої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі  №922/4099/17, Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.02.2023 у справі №911/3025/21.
Таким чином, ураховуючи вищезазначене, стягненню на користь позивача підлягають визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України суми у вигляді інфляційних втрат та 3% річних за 3 роки, які передували подачі ним позову. 

Так, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду 04.11.2024, просив стягнути на його користь інфляційні втрати та 3% річних за період з травня 2016 року по березень-липень, жовтень 2023 року, відтак стягненню підлягають інфляційні втрати та 3% річних за період з 04.11.2021 по дату конкретного платежу, тобто за три роки, що передували подачі позову. 

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд виходить з наступних розрахунків. 
1) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 8493,30 грн, яку сплачено 13.03.2023. 
Сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню на користь позивача розраховується за формулою: (сума боргу х сукупний індекс інфляції)/ 100% – сума боргу.
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 = 130,315%. 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року становлять: 8493,30 грн х 130,315%/100 % – 8493,30 = 2 574,72 грн.
Вираховуємо 3% річних за формулою: сума боргу х 3% річних/100% х кількість днів / кількість днів у році.
За період з 04.11.2021 по 13.03.2023 3% річних становить: 8 493,30 грн х 3% річних/100% х 495/365 = 345,55 грн. 

2) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 299,35 грн, яку сплачено 15.03.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 = 130,315%. 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року становлять: 299,35 грн х 130,315%/100 % – 299,35 = 90,75 грн.
За період з 04.11.2021 по 15.03.2023 3% річних становить: 299,35 грн х 3% річних/100% х 497 /365 = 12,23 грн. 

3) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 34 032,19 грн, яку сплачено 20.03.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% = 132,269% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять: 34 032,19грн х 132,269%/100 % – 34 032,19 = 10 981,98 грн.
За період з 04.11.2021 по 20.03.2023 3% річних становить: 34 032,19 грн х 3% річних/100% х 502 /365 = 1404,19 грн. 

4) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 696,60 грн, яку сплачено 22.03.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% = 132,269% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять: 696,60 грн х 132,269%/100 % – 696,60 = 224,79 грн.
За період з 04.11.2021 по 22.03.2023 3% річних становить: 696,60 грн х 3% річних/100% х 504 /365 = 28,86 грн. 

5) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 24 820,54 грн, яку сплачено 24.03.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% = 132,269% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять: 24 820,54 грн х 132,269%/100 % – 24 820,54 = 8009,44 грн.
За період з 04.11.2021 по 24.03.2023 3% річних становить: 24 820,54 грн х 3% річних/100% х 506 /365 = 1032,26 грн. 

6) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 23 480,42 грн, яку сплачено 30.03.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% = 132,269% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять: 23 480,42 грн х 132,269%/100 % – 23 480,42 = 7576,99 грн.
За період з 04.11.2021 по 30.03.2023 3% річних становить: 23 480,42 грн х 3% річних/100% х 512 /365 = 988,10 грн. 

7) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 53 260,61 грн, яку сплачено 04.04.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% = 132,269% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять: 53 260,61 грн х 132,269%/100 % – 53 260,61 = 17 186,88 грн.
За період з 04.11.2021 по 04.04.2023 3% річних становить: 53 260,61 грн х 3% річних/100% х 517 /365 = 2 263,21 грн. 

8) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 23 510,60 грн, яку сплачено 05.04.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% = 132,269% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять: 23 510,60 грн х 132,269%/100 % – 23 510,60 = 7 586,73 грн.
За період з 04.11.2021 по 05.04.2023 3% річних становить: 23 510,60 грн х 3% річних/100% х 518 /365 = 1000,98 грн. 

9) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 672,27 грн, яку сплачено 07.04.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% = 132,269% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять: 672,27 грн х 132,269%/100 % – 672,27 = 216,94 грн.
За період з 04.11.2021 по 07.04.2023 3% річних становить: 672,27 грн х 3% річних/100% х 520 /365 = 28,73 грн. 

10) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 9 989,56 грн, яку сплачено 11.04.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% = 132,269% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять: 9 989,56 грн х 132,269%/100 % – 9 989,56 = 3 223,57 грн.
За період з 04.11.2021 по 11.04.2023 3% річних становить: 9 989,56 грн х 3% річних/100% х 524 /365 = 430,24 грн. 

11) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 44 094,74 грн, яку сплачено 14.04.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% = 132,269% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять: 44 094,74 грн х 132,269%/100 % – 44 094,74 = 14 229,11 грн.
За період з 04.11.2021 по 14.04.2023 3% річних становить: 44 094,74 грн х 3% річних/100% х 527 /365 = 1 909,97 грн. 

12) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 28 160,65 грн, яку сплачено 19.04.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% = 132,534% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року становлять: 28 160,65 грн х 132,534%/100 % – 28 160,65 = 9 161,77 грн.
За період з 04.11.2021 по 19.04.2023 3% річних становить: 28 160,65 грн х 3% річних/100% х 532 /365 = 1 231,36 грн. 

13) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 34 280,02 грн, яку сплачено 21.04.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, він становить:100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% = 132,534% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року становлять: 34 280,02 грн х 132,534%/100 % – 34 280,02 = 11 152,64 грн.
За період з 04.11.2021 по 21.04.2023 3% річних становить: 34 280,02 грн х 3% річних/100% х 534 /365 = 1 504,57 грн. 

14) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 11 838,56 грн, яку сплачено 25.04.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% = 132,534% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року становлять: 11 838,56 грн х 132,534%/100 % – 11 838,56 = 3 851,55 грн.
За період з 04.11.2021 по 25.04.2023 3% річних становить: 11 838,56 грн х 3% річних/100% х 538 /365 = 523,50 грн. 

15) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 37 502,86 грн, яку сплачено 05.05.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% = 132,534% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року становлять: 37 502,86 грн х 132,534%/100 % – 37 502,86 = 12 201,16 грн.
За період з 04.11.2021 по 05.05.2023 3% річних становить: 37 502,86 грн х 3% річних/100% х 548 /365 = 1 689,17 грн. 

16) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 14 550,53 грн, яку сплачено 10.05.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% = 132,534% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року становлять: 14 550,53 грн х 132,534%/100 % – 14 550,53 = 4 733,86 грн.
За період з 04.11.2021 по 10.05.2023 3% річних становить: 14 550,53 грн х 3% річних/100% х 553 /365 = 661,35 грн. 

17) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 23 334,11 грн, яку сплачено 15.05.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% = 132,534% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року становлять: 23 334,11 грн х 132,534%/100 % – 23 334,11 = 7 591,51 грн.
За період з 04.11.2021 по 15.05.2023 3% річних становить: 23 334,11 грн х 3% річних/100% х 558 /365 = 1070,17 грн. 

18) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 97 833,23 грн, яку сплачено 16.05.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 97 833,23 грн х 133,197%/100 % – 97 833,23 = 32 477,32 грн.
За період з 04.11.2021 по 16.05.2023 3% річних становить: 97 833,23 грн х 3% річних/100% х 559 /365 = 4494,97 грн. 

19) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 17 739,49 грн, яку сплачено 22.05.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 17 739,49 грн х 133,197%/100 % – 17 739,49 = 5 888,91 грн.
За період з 04.11.2021 по 22.05.2023 3% річних становить: 17 739,49 грн х 3% річних/100% х 565 /365 = 823,79 грн. 

20) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 19 116,27 грн, яку сплачено 25.05.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 19 116,27 грн х 133,197%/100 % – 19 116,27 = 6 345,95 грн.
За період з 04.11.2021 по 25.05.2023 3% річних становить: 19 116,27 грн х 3% річних/100% х 568 /365 = 892,44 грн. 

21) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 2 110,63 грн, яку сплачено 31.05.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 2 110,63 грн х 133,197%/100 % – 2 110,63 = 700,66 грн.
За період з 04.11.2021 по 31.05.2023 3% річних становить: 2 110,63 грн х 3% річних/100% х 574 /365 = 99,57 грн. 

22) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 18 017,61 грн, яку сплачено 01.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197%
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 18 017,61 грн х 133,197%/100 % – 18 017,61 = 5 981,24 грн.
За період з 04.11.2021 по 01.06.2023 3% річних становить: 18 017,61 грн х 3% річних/100% х 575 /365 = 851,52 грн. 

23) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 92 470,55 грн, яку сплачено 02.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 92 470,55 грн х 133,197%/100 % – 92 470,55 = 30 697,09 грн.
За період з 04.11.2021 по 02.06.2023 3% річних становить: 92 470,55 грн х 3% річних/100% х 576 /365 = 4 377,79 грн. 

24) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 3003,57 грн, яку сплачено 06.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 3003,57 грн х 133,197%/100 % – 3003,57 = 997,08 грн.
За період з 04.11.2021 по 06.06.2023 3% річних становить: 3003,57 грн х 3% річних/100% х 580 /365 = 143,19 грн. 

25) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 10 647,92 грн, яку сплачено 08.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 10 647,92 грн х 133,197%/100 % – 10 647,92 = 3 534,75 грн.
За період з 04.11.2021 по 08.06.2023 3% річних становить: 10 647,92 грн х 3% річних/100% х 582 /365 = 509,35 грн. 

26) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 10 462,11 грн, яку сплачено 09.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 10 462,11 грн х 133,197%/100 % – 10 462,11 = 3 473,07 грн.
За період з 04.11.2021 по 09.06.2023 3% річних становить: 10 462,11 грн х 3% річних/100% х 583 /365 = 501,31 грн. 

27) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 24 382,28 грн, яку сплачено 13.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 24 382,28 грн х 133,197%/100 % – 24 382,28 = 8 094,09 грн.
За період з 04.11.2021 по 13.06.2023 3% річних становить: 24 382,28 грн х 3% річних/100% х 587 /365 = 1 176,36 грн. 

28) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 25 964,32 грн, яку сплачено 15.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% = 133,197% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року становлять: 25 964,32 грн х 133,197%/100 % – 25 964,32 = 8 619,27 грн.
За період з 04.11.2021 по 15.06.2023 3% річних становить: 25 964,32 грн х 3% річних/100% х 589 /365 = 1 256,96 грн. 

29) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 41 249,64 грн, яку сплачено 16.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 41 249,64 грн х 134,262%/100 % – 41 249,64 = 14 133,03 грн.
За період з 04.11.2021 по 16.06.2023 3% річних становить: 41 249,64 грн х 3% річних/100% х 590 /365 = 2 000,32 грн. 

30) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 23 942,04 грн, яку сплачено 19.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 23 942,04 грн х 134,262%/100 % – 23 942,04 = 8 203,07 грн.
За період з 04.11.2021 по 19.06.2023 3% річних становить: 23 942,04 грн х 3% річних/100% х 593 /365 = 1 166,92 грн. 

31) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 11 293,02 грн, яку сплачено 21.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 11 293,02 грн х 134,262%/100 % – 11 293,02 = 3 869,24 грн.
За період з 04.11.2021 по 21.06.2023 3% річних становить: 11 293,02 грн х 3% річних/100% х 595 /365 = 5 552,28 грн. 

32) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 34 930,20 грн, яку сплачено 26.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 34 930,20 грн х 134,262%/100 % – 34 930,20 = 11 967,85 грн.
За період з 04.11.2021 по 26.06.2023 3% річних становить: 34 930,20 грн х 3% річних/100% х 600 /365 = 1 722,29 грн. 

33) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 33 191,82 грн, яку сплачено 27.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 33 191,82 грн х 134,262%/100 % – 33 191,82 = 11 372,24 грн.
За період з 04.11.2021 по 27.06.2023 3% річних становить: 33 191,82 грн х 3% річних/100% х 601 /365 = 1 639,58 грн. 

34) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 14 243,32 грн, яку сплачено 30.06.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 14 243,32 грн х 134,262%/100 % – 14 243,32 = 4 880,07 грн.
За період з 04.11.2021 по 30.06.2023 3% річних становить: 14 243,32 грн х 3% річних/100% х 604 /365 = 707,09 грн. 

35) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 64 501,89 грн, яку сплачено 04.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 64 501,89 грн х 134,262%/100 % – 64 501,89 = 22 099,76 грн.
За період з 04.11.2021 по 04.07.2023 3% річних становить: 14 243,32 грн х 3% річних/100% х 608 /365 = 3 223,33 грн. 

36) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 95 975,36 грн, яку сплачено 06.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 95 975,36 грн х 134,262%/100 % – 95 975,36 = 32 883,25 грн.
За період з 04.11.2021 по 06.07.2023 3% річних становить: 95 975,36 грн х 3% річних/100% х 610 /365 = 4 811,92 грн. 

37) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 28 128,58 грн, яку сплачено 10.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 28 128,58 грн х 134,262%/100 % – 28 128,58 = 9 637,47 грн.
За період з 04.11.2021 по 10.07.2023 3% річних становить: 28 128,58 грн х 3% річних/100% х 614 /365 = 1 419,53 грн. 

38) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 15 975,22 грн, яку сплачено 11.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 15 975,22 грн х 134,262%/100 % – 15 975,22 = 5 473,46 грн.
За період з 04.11.2021 по 11.07.2023 3% річних становить: 15 975,22 грн х 3% річних/100% х 615 /365 = 807,52 грн. 

39) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 10 039,21 грн, яку сплачено 13.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 10 039,21 грн х 134,262%/100 % – 10 039,21 = 3 439,65 грн.
За період з 04.11.2021 по 13.07.2023 3% річних становить: 10 039,21 грн х 3% річних/100% х 617 /365 = 509,12 грн. 

40) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 16 117,97 грн, яку сплачено 14.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% = 134,262% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по червень 2023 року становлять: 16 117,97 грн х 134,262%/100 % – 16 117,97 = 5 522,37 грн.
За період з 04.11.2021 по 14.07.2023 3% річних становить: 16 117,97 грн х 3% річних/100% х 618 /365 = 818,71 грн. 

41) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 7 913,05 грн, яку сплачено 18.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по липень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40%= 133,457% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по липень 2023 року становлять: 7 913,05 грн х 133,457%/100 % – 7 913,05 = 2647,44 грн.
За період з 04.11.2021 по 18.07.2023 3% річних становить: 7 913,05 грн х 3% річних/100% х 622 /365 = 404,54 грн. 

42) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 42 916,36 грн, яку сплачено 21.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по липень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40%= 133,457% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по липень 2023 року становлять: 42 916,36 грн х 133,457%/100 % – 42 916,36 = 14 358,33 грн.
За період з 04.11.2021 по 21.07.2023 3% річних становить: 42 916,36 грн х 3% річних/100% х 625 /365 = 2 204,61 грн. 

43) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 31 436,26 грн, яку сплачено 24.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по липень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40%= 133,457% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по липень 2023 року становлять: 31 436,26 грн х 133,457%/100 % – 31 436,26 = 10 517,51 грн.
За період з 04.11.2021 по 24.07.2023 3% річних становить: 31 436,26 грн х 3% річних/100% х 628/365 = 1 622,63 грн. 

44) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 21 093,79 грн, яку сплачено 25.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по липень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40%= 133,457% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по липень 2023 року становлять: 21 093,79 грн х 133,457%/100 % – 21 093,79 = 7 057,27 грн.
За період з 04.11.2021 по 25.07.2023 3% річних становить: 21 093,79грн х 3% річних/100% х 629/365 = 1 090,52 грн. 

45) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 18 139,66 грн, яку сплачено 28.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по липень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40%= 133,457% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по липень 2023 року становлять: 18 139,66 грн х 133,457%/100 % – 18 139,66 = 6 068,92 грн.
За період з 04.11.2021 по 28.07.2023 3% річних становить: 18 139,66грн х 3% річних/100% х 632/365 = 942,26 грн. 

46) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 32 331,23 грн, яку сплачено 31.07.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по липень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40%= 133,457% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по липень 2023 року становлять: 32 331,23 грн х 133,457%/100 % – 32 331,23 = 10 816,93 грн.
За період з 04.11.2021 по 31.07.2023 3% річних становить: 32 331,23грн х 3% річних/100% х 635/365 = 1 687,43 грн. 

47) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 34 413,92 грн, яку сплачено 04.10.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по вересень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40% х 98,60% х 100,50% = 132,246% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по вересень 2023 року становлять: 34 413,92 грн х 132,246%/100 % – 34 413,92 = 11 097,17 грн.
За період з 04.11.2021 по 04.10.2023 3% річних становить: 34 413,92грн х 3% річних/100% х 700/365 = 1 979,99 грн. 

48) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 70 350,65 грн, яку сплачено 10.10.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по вересень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40% х 98,60% х 100,50% = 132,246% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по вересень 2023 року становлять: 70 350,65 грн х 132,246%/100 % – 70 350,65 = 22 685,38 грн.
За період з 04.11.2021 по 10.10.2023 3% річних становить: 70 350,65грн х 3% річних/100% х 706/365 = 4 082,27 грн. 

49) Інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості 33 473,55 грн, яку сплачено 12.10.2023. 
З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з листопада 2021 року по вересень 2023 року, він становить: 100,80 х 100,60 х 101,30 х 101,60 х 104,50 х 103,10 х 102,70 х 103,10 х 100,70 х 101,10 х 101,90 х 102,50 х 100,70 х 100,70 х 100,80 х 100,70 ? 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40% х 98,60% х 100,50% = 132,246% 
Інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по вересень 2023 року становлять: 33 473,55 грн х 132,246%/100 % – 33 473,55 = 10 793,93 грн.
За період з 04.11.2021 по 12.10.2023 3% річних становить: 33 473,55грн х 3% річних/100% х 708/365 = 1 947,89 грн. 

Таким чином, загальна сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 , становить 456 928,16 грн.
Сума 3% річних, що підлягає стягненню з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 становить 66 592,74 грн.
Загалом з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 523 520,90 грн.

З огляду на те, що стягненню підлягають інфляційні втрати та 3% річних за період з 04.11.2021 по дату конкретного платежу, колегія суддів доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат з травня 2016 року по січень 2017 року на суму 418665,07 грн, яка в період з 18.10.2023 по 30.10.2023 сплачена позивачу в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн з відшкодування позивачу, як іпоткодержателю, перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя, необхідно відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. 

Щодо висновків суду першої інстанції та доводів ОСОБА_1 про продовження строків позовної давності за заявленими ним вимогами на період дії карантину, колегія суддів зважає на наступне. 
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України (12.03.2020).
Закон № 540-ІХ передбачив, що моментом, з якого продовжується позовна давність (у тому числі передбачена статтями 257, 258 ЦК України), є запровадження карантину відповідно до Постанови № 211, тобто 12.03.2020. А тому у разі, якщо сплив позовної давності мав би настати з 12.03.2020, а позивач звернувся до суду після цього моменту, але до закінчення карантину, позовна давність не може вважатись пропущеною, а суд не має підстав для застосування статті 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності). Така позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.11.2023 у справі №27/55(914/4078/21).
Закон №540-ІХ містить пряму вказівку на продовження позовної давності на строк дії карантину, який відповідно до Постанови №211 починається саме з 12.03.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Право на позов у ОСОБА_1 виникло 22.04.2016, сплив позовної давності мав би настати з 22.04.2019, тобто до введення карантину 12.03.2020, з позовом до суду заявник звернувся 04.11.2024, тобто після закінчення дії карантину, а тому підстави для продовження строків позовної давності відсутні.
Також помилковими є посилання  ОСОБА_1  на пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який діяв на момент звернення до суду з даним позовом, як на підставу для продовження строку позовної давності, так як військовий стан в Україні введено указом Президента України №64/2022 від 22.02.2022  із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 та в подальшому його неодноразово продовжено, позивач же до суду звернувся 04.11.2024, тобто вказані положення не підлягають застосуванню. 
Посилання ОСОБА_1 про те, що строки позовної давності перервалися у квітні 2018 року після його звернення до суду з позовом про стягнення основного зобов`язання не заслуговують на увагу, з огляду на те, що у квітні 2018 року ОСОБА_1 звертався до відповідача з позовними вимогами про стягнення коштів у відшкодування перевищення 90% вартості предмета іпотеки, вимог про стягнення грошових коштів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, не заявляв. 
Із зазначених вище підстав не береться до уваги колегією суддів посилання Буштрука О.М. на поважність причин пропуску позовної давності з тієї обставини, що остаточне підтвердження розміру зобов`язання, що мав сплатити відповідач позивачу 21.04.2016, сталося з дати набрання законної сили постанови суду у справі №751/2658/18, а саме 09.11.2021, тоді як позивач вважав розмір таких зобов`язань відповідача в сумі 7 086 870 грн, станом на 21.04.20216, а суд підтвердив розмір зобов`язань відповідача в сумі 3 954 749,71 грн, отож правова впевненість про розмір зобов`язань, який зазнав інфляційних втрат (прострочення зобов`язань виникло з 22.04.2016), у позивача виникла після 09.11.2021.

За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.
Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
Крім того, пункт 18 Прикінцевих та перехідних ЦК України містить застереження щодо його застосування, а саме щодо позичальників, які отримали кредит, тоді як спірні правовідносини виникли, виходячи з того, що позивач є іпотекодавцем, і його позов про відшкодування іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, заявлявся на підставі ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та стосується стягнення грошових коштів.
Таким чином підстави для зменшення суми інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, завданих його простроченням, нараховані в період дії воєнного стану, як просить відповідач в апеляційній скарзі, відсутні.

Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ «ВІН ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2025 – скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом стягнення з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на його користь інфляційних втрат у розмірі 456 928,16 грн та 3% річних у розмірі 66 592,74 грн, а всього – 523 520,90 грн. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за жовтень 2020 року – лютий 2023 року, 3% річних в розмірі 152 195,07 грн, що нараховані на суму 285 687,73 грн, яка була отримана позивачем 08.03.2023 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн, підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з травня 2016 року по вересень 2020 року, що нараховані на суму 285 687,73 грн, яка була отримана позивачем 08.03.2023 в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн – підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Щодо судових витрат по сплаті судового збору

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 15 140 грн (том 1 а.с.71-73,124).
Позивач відмовився від позовних вимог про стягнення 152 195,07 грн, судовий збір за які становить 1 521,95 грн (152 195,07 грн х 1%).
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, ОСОБА_1 підлягає поверненню з Державного бюджету 760,98 грн (1 521,95 грн х 50%).
Отже, за решту позовних вимог позивачем сплачено судовий збір у сумі 13 618,05 грн (15 140 грн – 1 521,95 грн).
У зв`язку з частковим задоволенням позову на суму 523 520,90 грн, що становить 25,26% (523 520,90 грн х 100% : 2 072 641,50 грн) від ціни позову, з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь  ОСОБА_1  підлягає стягненню 3 439,92 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (13 618,05 грн х 25,26 %).

У зв`язку з задоволенням вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині закриття провадження у справі з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 484,48 грн. 
Відповідачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції у сумі 22 323,89 грн (том 3 а.с. 21).
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ТОВ «ВІН ФІНАНС» на 964 738,24 грн (1 488 259,14 грн – 523 520,90 грн), що становить 64,82% від оскаржуваної суми, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» підлягає стягненню 14 470,35 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом (22 323,89 грн х 64,82%). 

Щодо оскарження додаткового рішення 

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.07.2025 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ВІН ФІНАНС» про стягнення коштів - задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 038,03 грн.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1  про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції з урахуванням часткового задоволення позову у справі, а також складності справи, ціни позову, обсягу наданих та виконаних робіт, принципу розумності та справедливості, враховуючи заперечення представника відповідача, уважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 038 грн 03 коп.
Суд відхилив аргументи позивача про те, що в даному випадку спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 Про судове рішення у цивільній справі).
У зв`язку зі скасуванням рішення Новозаводського районного суду від 14.07.2025 додаткове рішення Новозаводського районного суду від 31.07.2025 підлягає скасуванню.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідною роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 268).
Як зазначалось вище, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, від 20.09.2023 у справі №753/7936/22, від 31.10.2024 у справі №242/3831/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі №15/8/203/20.

У позовній заяві ОСОБА_1 визначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи складає 40 000 грн, що є витратами на правову допомогу в суді першої інстанції, документальне підтвердження яких буде надано в строки, що передбачені абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 

19.07.2025 ОСОБА_1 , у строки встановлені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про ухвалення додаткового рішення, просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати (витрати на професійну правову допомогу), що пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції (том 2 а.с. 188-189).

22.07.2025 ТОВ «ВІН ФІНАНС» подано до суду заперечення на заяву ОСОБА_1 від 19.07.2025, в якому товариство просить відмовити у її задоволенні (том 2 а.с. 208-211).
ТОВ «ВІН ФІНАНС» зазначало, що заява про винесення додаткового рішення та додані до неї документи не містять інформації про те, що замовником були фактично здійснені будь-які платежі на користь виконавця. 
Указувало, що позивачем було подано дев`ять тотожних позовів про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасний розрахунок внаслідок набуття у власність предмета іпотеки, але за різні періоди на загальну суму 1 352 197,46 грн, тобто підготовка та супроводження позову у даній справі не була складною для адвоката та не вимагала значних затрат часу. 
Звертало увагу суду на те, що вказані судові витрати є неспівмірними та не об`єктивними, а обсяг робіт є просто вигаданим та не відповідає дійсності. 

Представництво інтересів ОСОБА_1 у Новозаводському районному суді м. Чернігова здійснював адвокат Підгорний К.Є. відповідно до ордеру серії СВ №1107280 від 18.11.2024 (том 1 а.с. 164), виданого на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 12.10.2024 (том 1 а.с. 163).
Відповідно до п. 1.1. укладеного 12.10.2024 між ОСОБА_1  (замовник) та адвокатом Підгорним К.Є. (адвокат) договору про надання правової допомоги замовник доручає адвокату, а адвокат зобов`язується надавати замовнику наступну правову допомогу: підготувати до суду за підписом замовника позовну заяву до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів, що є інфляційними втратами за травень 2016 року – травень 2023 року, 3% річних, які нараховані на суму 795511,26 грн, яка в період березень-травень 2023 року була несвоєчасно сплачена замовнику в рахунок часткового погашення зобов?язань в розмірі 3954749,71 грн з відшкодування позивачу, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя (первісні позовні вимоги ОСОБА_1 ); підготувати інші заяви по суті справи, а також процесуальні документи, захищати права та законні інтереси замовника в суді першої інстанції за таким позовом, зокрема брати участь в судових засіданнях.
3 метою виконання обов?язків за цим Договором адвокат має право :
- ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії;
- одержувати копії судових рішень, ухвал, постанов;
- брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;
- подавати заяви та клопотання, надавати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;
- ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;
- оскаржувати рішення, ухвали і постанови суду;
- користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом (п. 1.2 Договору від 12.10.2024).
Вартість правової допомоги, який замовник зобов`язується сплатити адвокату за цим Договором, становить 40 000 грн, з урахуванням рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, що затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 за № 119, а також гонорар, розмір якого складає 2% від суми, присудженої рішенням суду першої інстанції на користь замовника (п. 1.3 Договору від 12.10.2024).
Договір набирає чинності з дати укладання та діє до 31.12.2025 (п. 3.1 Договору від 12.10.2024).
Згідно з актом здачі-прийняття наданих послуг для підтвердження розміру вартості правничої допомоги, згідно договору про надання правничої допомоги та визначення порядку розрахунку від 14.07.2025 адвокат Підгорний К.Є. та ОСОБА_1 (далі - замовник) після отримання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2025 у справі №751/9914/24, яким на користь замовника стягнуто з ТОВ «ВІН ФІНАНС» 1 488 259,14 грн склали даний акт здачі-прийняття замовником виконаних адвокатом робіт по наданню правової допомоги в суді першої інстанції у справі №751/9914/24. пов?язаної з розглядом позову до ТОВ «ВІН ФІНАНС» (стара назва ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів, що є інфляційними втратами за травень 2016 року-жовтень 2023 року, 3% річних, які нараховані на суму, яка в період березень-жовтень 2023 року була несвоєчасно сплачена замовнику в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3954749,71 грн з відшкодування позивачу, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя, згідно договору від 12.10.2024 про надання правової допомоги (надалі - Акт) та визначили порядок розрахунку за даним актом (том 2 а.с. 195).
На підставі укладеного між сторонами договору про надання правничої допомоги від 12.10.2024 адвокат в період 2024-2025 років надав замовнику наступну правничу (правову) допомогу: представляв замовника, захищав його права та законні інтереси в Новозаводському районному суді м. Чернігова у справі № 751/9914/24 (п. 1 Акту від 14.07.2025).
Адвокат в період 2024-2025 років виконав на користь замовника наступну роботу - підготовка, складання позову, письмових заяв, клопотань і заперечень, вимог, аргументів, пояснень, міркувань, а також заперечення проти заяв і клопотань позивача, участь в судових засіданнях суду першої інстанції, а замовник прийняв вказану роботу (п. 2 Акту від 14.07.2025).
Загальна вартість правової допомоги за виконану роботу, згідно п. 1.3 Договору від 12.10.2024, 69 765,18 грн, що складається з поточних витрат – 40000 грн, а також 29 765,18 грн (2%*1 488 259,14 грн) за позитивний результат, яким є присудження судом на користь замовника розміру інфляційних втрат, а також 3% річник, які нараховані на суму, яка в період березень-жовтень 2023 року була несвоєчасно сплачена замовнику в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749,71 грн з відшкодування позивачу, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя (п. 3 Акту від 14.07.2025).
Розрахунок за даним Актом замовник зобов`язується здійснити в наступні строки, терміни – 40 000 грн, що є поточними витратами, до 20.07.2025 (включно); а 29 765,18 грн протягом п`яти днів з моменту отримання грошей за рішенням суду у справі №751/9914/24 (п. 4 Акту від 14.07.2025).
Підписанням цього Акту замовник підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень Договору про надання правової допомоги, а також не має претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому Акті (п. 5 Акту від 14.07.2025).
Згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру №1 від 15.07.2025, №2 від 16.07.2025, №3 від 17.07.2025, №4 від 18.07.2025 адвокатом Підгорним К.Є. прийнято від ОСОБА_1 на підставі Договору від 12.10.2024, акту виконаних робіт від 14.07.2025 у справі №751/9914/24 кошти на загальну суму 40 000 грн (том 2 а.с. 197).

Заявлені ОСОБА_1 до відшкодування витрати на правничу допомогу, на переконання апеляційного суду, є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Так, адвокатом Підгорним К.Є. в інтересах ОСОБА_1 у цій справі:
- складено позовну заяву про стягнення коштів з додатками (том 1 а.с. 1-68);
- складено заяву про збільшення розміру позовних вимог з додатками від 10.12.2024 (том 1 а.с. 78-124);
- складено та подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог з додатками від 10.01.2025 (том 1 а.с. 169-174);
- складено заяву про збільшення розміру позовних вимог з додатками від 20.01.2025 (том 1 а.с. 221-248);
- подано заяву з додатками від 27.02.2025 (том 2 а.с. 75-90);
- подано заяву від 03.03.2025 (том 2 а.с. 91-92);
- складено письмові пояснення від 06.03.2025 (том 2 а.с. 97-98);
- складено письмові пояснення від 06.03.2025 (том 2 а.с. 99);
- подано заяву від 12.03.2025 (том 2 а.с. 100);
- подано заяву від 12.03.2025 (том 2 а.с. 101);
- подано заяву від 21.03.2025 (том 2 а.с. 102);
- подано заяву з додатками від 21.03.2025 (том 2 а.с. 103-107);
- складено пояснення щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності з додатками від 25.03.2025 (том 2 а.с. 108-115);
- подано клопотання про прискорення розгляду справи від 30.06.2025 (том 2 а.с. 149).

Адвокат Підгорний К.Є. брав участь у судових засіданнях, загальною тривалістю 3 год 28 хв.:
- 17.12.2024 тривалістю 8 хв., що підтверджується Протоколом судового засідання № 3797333 (том 1 а.с. 165-166);
- 14.01.2025 тривалістю 40 хв., що підтверджується Протоколом судового засідання у режимі конференції № 3885326 (том 1 а.с. 210-212);
- 29.01.2025 тривалістю 12 хв., що підтверджується Протоколом судового засідання № 3971246 (том 2 а.с. 6);
- 07.02.2025 тривалістю 39 хв., що підтверджується Протоколом судового засідання у режимі конференції № 4020547 (том 1 а.с. 29-30);
- 05.03.2025 тривалістю 1 год 7 хв., що підтверджується Протоколом судового засідання у режимі конференції № 4154302 (том 2 а.с. 93-95);
- 29.05.2025 тривалістю 36 хв., що підтверджується Протоколом судового засідання у режимі конференції № 4614386 (том 2 а.с. 122-126);
- 04.07.2025 тривалістю 6 хв., що підтверджується Протоколом судового засідання № 3797333 (том 2 а.с. 151).

Отже, аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката Підгорного К.Є. у суді першої інстанції та надані на його підтвердження належні, допустимі та достатні докази, у законодавчо встановлені спосіб та строки колегія суддів вважає, що вказані витрати у сумі 40 000 грн є документально підтвердженими, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатом у наданих документах.
Крім того, п. 1.3 Договору про надання правової допомоги від 12.10.2024 передбачено гонорар, розмір якого складає 2% від суми, присудженої рішенням суду першої інстанції. 
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 "гонорар успіху" є складовою гонорару адвоката і належить до судових витрат. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати, зокрема, і "гонорар успіху" за критерієм розумності таких витрат, їх співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони справи.
У зв`язку з тим, що апеляційним судом скасовано рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2025 і ухвалено нове, яким позов задоволено частково на суму 523 520,90 грн, то 2% від присудженої суми становить 10 470,42 грн. 
На думку колегії суддів гонорар у розмірі 10 470,42 грн є обґрунтованим, об`єктивним та співмірним, а тому підлягає стягненню з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 . 
З огляду на обсяг виконаних адвокатом робіт та участь у семи судових засіданнях загальною тривалість 3 год 28 хв, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі на додаткове рішення, що судові витрати є неспівмірними та не об`єктивними, а обсяг робіт є просто вигаданим та не відповідає дійсності, а також доводи, які стосуються того, що підготовка та супроводження позову у даній справі не була складною для адвоката та не вимагала значних затрат часу. 
Посилання відповідача на те, що заява про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи не містять інформації про те, що замовником були фактично здійснені будь-які платежі на користь виконавця спростовується матеріалами справи. 
Так, як вже було зазначено вище, в матеріалах справи містяться квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 15.07.2025, №2 від 16.07.2025, №3 від 17.07.2025, №4 від 18.07.2025, згідно з якими адвокатом Підгорним К.Є. прийнято від ОСОБА_1 на підставі Договору від 12.10.2024, акту виконаних робіт від 14.07.2025 у справі №751/9914/24 кошти на загальну суму 40 000 грн.
Щодо оплати 10 470,42 грн, які є гонораром успіху, то сторони узгодили, що вони будуть сплачені адвокату протягом п`яти днів з моменту отримання грошей за рішенням суду у справі №751/9914/24.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі №757/24445/21-ц, відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.
З огляду на вищевикладене, не заслуговує на увагу посилання ТОВ «ВІН ФІНАНС» на те, що позивач не надав будь-яких доказів, що підтверджують факт оплати послуг адвоката, таких як: платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чека, виписку з банківського рахунку, тощо, а отже фактично не підтвердив факт оплати коштів, тобто факт понесення ним судових витрат.
Ураховуючи наведене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи (складання позовної заяви, заяв, заперечень, додаткових пояснень та клопотань та участь у судових засіданнях загальною тривалістю 3 година 28 хвилин), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката Підгорного К.Є. у суді першої інстанції підлягають відшкодуванню за рахунок ТОВ «ВІН ФІНАНС». 
Як вже зазначалося вище, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позову на 25,26% від ціни позову, із ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь  ОСОБА_1  підлягає  стягненню 12 748,83 грн ((40 000 грн + 10 470,42 грн) х 25,26%) витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції. 
Керуючись ст. 141, п. 3, 4 ч. 1 ст. 255, 367, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2025 року – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2025 року – залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2025 року та додаткове рішення цього суду від 31 липня 2025 року  - скасувати.   
Заяву ОСОБА_1 про відмову від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період за жовтень 2020 року по лютий 2023 року, що нараховані на суму 285 687 грн 73 коп., яка  отримана позивачем 08 березня 2023 року в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749 грн 71 коп. - задовольнити.
Прийняти відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період за жовтень 2020 року по лютий 2023 року, що нараховані на суму 285 687 грн 73 коп., яка  отримана позивачем 08 березня 2023 року в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749 грн 71 коп.
Провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з травня 2016 року по лютий 2023 року, що нараховані на суму 285 687 грн 73 коп., яка  отримана позивачем 08 березня 2023 року в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3 954 749 грн 71 коп. - закрити. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" про стягнення коштів – задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 456 928 грн 16 коп., три відсотки річних у розмірі 66 592 грн 74 коп., 3 924 грн 40 коп. судового збору, а всього 527 445 грн 30 коп.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1   – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 12 748 грн 83 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» 14 470 грн 35 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.  
Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету 760 грн 98 коп. судового збору, сплаченого за подання позову відповідно до фіскального чеку від 15 грудня 2024 року, 16:27:37:
- платіж №: 1406949910;
- код авторизації: 318779;
- номер чека: 43538;
- код транзакції: 000397097802. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», ЄДРПОУ 38750239, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Головуюча                          О.Є. Мамонова

Судді:          Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко