УХВАЛА
30 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 128/2755/15-к
провадження № 51 - 4058 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 28 травня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 року щодо нього,  
встановив:
ОСОБА_4 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає про незаконність вироку місцевого суду щодо нього у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, при цьому не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 412, 413 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Разом з цим, заявляючи вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, скаржник не зазначає, яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції в аспекті положень статей 404, 405, 412, 413 КПК та не вказує, які конкретно доводи його апеляційної скарги, в порушення ст. 419 цього Кодексу, зазначений суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Натомість, ОСОБА_4 фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дано попередніми судами і по суті посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
З вимоги, відображеної у касаційній скарзі, вбачається, що касатор серед іншого, просить закрити кримінальне провадження щодо нього.
Підстави для закриття кримінального провадження судом визначені у ст. 284 КПК. Водночас у скарзі не наведено та не обґрунтовано жодної з передбачених ст. 284 КПК підстав для закриття провадження.
Також, в касаційній скарзі зазначено про намір брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження шляхом проведення відеоконференції, при цьому скаржник не врахував положень ч.ч. 1, 7 ст. 336 КПК та не вказав, з якого саме приміщення суду має здійснюватися дистанційно судове провадження в режимі відеоконференцзв'язку. Відсутні посилання і на власні технічні засоби.
Згідно положень ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга адресована до Верховного Суду України.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши скаржнику  строк для усунення недоліків.
Також, Суд роз`яснює, що клопотання про зупинення виконання судових рішень, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК, суддя-доповідач вирішує тільки після відкриття касаційного провадження, за наявності належного обґрунтування та підстав.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 28 травня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                ОСОБА_3