ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2465/25 Справа № 932/11507/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юдіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 вересня 2025 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу захисника Воронюка С.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Дніпра від 27 серпня 2025 року, відносно:
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, -
за участю:
потерпілого — ОСОБА_2 

ВСТАНОВИВ:
Постановою  Шевченківського районного суду. м.Дніпра від 27 серпня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 2024 року о 17 год. 35 хв. за адресою м. Дніпро, Шевченківський район по вул. Запорізьке шосе 74, біля електроопори № 48 водій ОСОБА_1 керуючи т.з. DAF XF460FT н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Magyar SPR3MEB н.з. НОМЕР_2 , під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу Renault Megane н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку у крайній правій смузі, чим порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Воронюк С.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Вважає рішення суду передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Вказує, що судом першої інстанції було проігноровано висновок експерта №2024-1212, де чітко вказано, що в діях водія автомобіля Renault Megane н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п. 13.1 ПДР, які перебували в причинному зв`язку з даною ДТП. 
Вважає, що вказана позиція експерта узгоджується з матеріалами судової справи.
Будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисник Воронюк С.О., представник потерпілого ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін. 
Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі. 
Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №162582 від 30.10.2024 року, де викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;
- схему місця ДТП від 30.10.2024;
- письмові пояснення ОСОБА_1 ; 
- письмові пояснення ОСОБА_2 ;
- фототаблиця з місця ДТП.
       Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 30 жовтня 2024 року о 17 год. 35 хв. за адресою м. Дніпро, Шевченківський район по вул. Запорізьке шосе 74, біля електроопори № 48 водій ОСОБА_1 керуючи т.з. DAF XF460FT н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Magyar SPR3MEB н.з. НОМЕР_2 , під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу Renault Megane н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку у крайній правій смузі, чим порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України.
       Згідно з Висновку експерта №2024-1212 від 18.12.2024 встановлено, що:
       1. У даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля Daf XF460FT д.н. НОМЕР_1 з причіпом Magyar SPR3MEB д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3. Правил дорожнього руху.
       2. У даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля Renault Megane д.н. НОМЕР_4 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.13.1. Правил дорожнього руху.
       3. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Renault Megane д.н. НОМЕР_4 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п.13.1. Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з даною дорожньо транспортною пригодою, з причин наведених в дослідницькій частині висновку.
       4. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Daf XF460FT д.н. НОМЕР_1 з причіпом Magyar SPR3MEB д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей технічного характеру вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху в тому числі й вимогам п.10.3. цих же Правил, які перебували б в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, з підстав наведених в дослідницькій частині висновку.
       17.01.2025 року постановою Шевченківського районного суду міста Дніпра було задоволено клопотання адвоката Чіпа Я.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , та призначено у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП автотехнічну експертизу.
       Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 396-25 від 15.05.2025 року, варіант розвитку дорожньо-транспортної ситуації, якщо автомобіль «Renault Megane» перед зіткненням маневрував ліворуч у напрямку смуги руху автомобіля «DAF XF460FT». У даній дорожньо-транспортній ситуації, водію автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно було діяти відповідно до вимог пунктів 9.2. б), 9.4, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожньо-транспортній ситуації, водію автомобіля «DAF XF460FT» ОСОБА_1 з моменту виникнення небезпеки для його руху, необхідно біло діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.
       Варіант розвитку дорожньо-транспортної ситуації, якщо автомобіль «DAF XF460FT» перед зіткненням маневрував праворуч у напрямку смуги руху автомобіля «Renault Megane».
       У даній дорожньо-транспортній ситуації, водію автомобіля «DAF XF460FT» ОСОБА_1 для забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно було діяти відповідно до вимог пунктів 9.2 б), 9.4, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху.
       У даній дорожньо-транспортній ситуації, водію автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_2 з моменту виникнення небезпеки для його руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.
       Варіант розвитку дорожньо-транспортної ситуації, якщо автомобіль «Renault Megane» перед зіткненням маневрував ліворуч у напрямку смуги руху автомобіля «DAF XF460FT». За умов, якщо автомобіль «Renault Megane» перед зіткненням маневрував ліворуч у напрямку смуги руху автомобіля «DAF XF460FT» і причин технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_2 безпечно виконати маневр ліворуч у напрямку смуги руху автомобіля «DAF XF460FT» не було, то в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності до вимог п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.
       Оскільки клопотання експерта від 04.03.2025 № 396-25 про надання додаткових вихідних даних для проведення автотехнічної експертизи у справі про адміністративне правопорушення №932/11507/24 відносно ОСОБА_1 було задоволене частково, а визначити експертним шляхом механізм зіткнення автомобілів «Renault Megane» та «DAF XF460FT» не надається можливим, тому вирішити питання технічної можливості для водія автомобіля «DAF XF460FT» ОСОБА_1 запобігти ДТП (якщо автомобіль «Renault Megane» маневрував ліворуч у напрямку смуги руху автомобіля «DAF XF460FT») і оцінити його дії щодо невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які могли б знаходитись у причинно-наслідковому зв?язку з дорожньо-транспортною пригодою, не надається можливим.
       Варіант розвитку дорожньо-транспортної ситуації, якщо автомобіль «DAF XF460FT» перед зіткненням маневрував праворуч у напрямку смуги руху автомобіля «Renault Megane».
       За умов, якщо автомобіль «DAF XF460FT» перед зіткненням маневрував праворуч у напрямку смуги руху автомобіля «Renault Megane», і причин технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «DAF XF460FT» ОСОБА_1 безпечно виконати маневр праворуч у напрямку смуги руху автомобіля «Renault Megane» не було, а дана дорожньо-транспортна пригода мала місце, то в діях водія ОСОБА_1 вбачаються невідповідності до вимог п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв?язку з дорожно-транспортною пригодою.
       Оскільки клопотання експерта від 04.03.2025 № 396-25 про надання додаткових вихідних даних для проведення автотехнічної експертизи у справі про адміністративне правопорушення №932/11507/24 відносно ОСОБА_1 було задоволене частково, а визначити експертним шляхом механізм зіткнення автомобілів «Renault Megane» та «DAF XF460FT» не надається можливим, тому вирішити, питання технічної можливості для водія автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_2 запобігти ДТП (якщо автомобіль «DAF XF460FT» маневрував праворуч у напрямку смуги рухуг автомобіля «Renault Megane») і оцінити його дії щодо невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які могли б знаходитись у причинно-наслідковому зв?язку з дорожньо-транспортною пригодою, не надається можливим.
       Суд першої інстанції справедливо відхилив висновок експерта №396-25 від 15.05.2025 як доказ, оскільки він не містить однозначного результату й не дозволяє встановити чи спростувати обставини події. 
       Наявні у справі докази є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності, підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.3 ПДР України.
       Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. 
       Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
       Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Доводи апелянта щодо його невинуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення, спростовуються вищенаведеними матеріалами справи, а тому, суд вважає їх такими, що спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
       З огляду на вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки виходячи зі змісту вищезазначених положень Правил дорожнього руху України, саме на водієві лежить обов`язок щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, водій повинен дотримуватись ПДР і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. 
       Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
       При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд мотивуючи своє рішення про необхідність закриття провадження у справі зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення вчинене 30.10.2024 року. 
       Станом на час розгляду справи, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення сплив 30.01.2025, отже на час вирішення питання щодо можливості розгляду справи 13.06.2025, минули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.
       Зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
       Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та прийняття рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом обов`язковим є, зокрема, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
       Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який є джерелом права, викладений в постановах від 07.02.2018 року у справі № 910/18319 та у справі №916/2586/18 від 18.02.2020 року, відповідно до якого закриття провадження у справі в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
       Отже, враховуючи те, що з дня вчинення адміністративного правопорушення та на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 не може бути накладено, а провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд. 
       Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
       Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу захисника Воронюка Сергія Олександровича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
       Постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 27 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП,  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя:                                                        О.Ю. Іванченко