ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 605/112/25	Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А. 	
Провадження № 22-ц/817/900/25 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, цивільну справу № 605/112/25 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Капітал", інтереси якого представляє Ландик Вікторія Юріївна, на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2025 року, ухваленого суддею Коротичем І.А., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова кампанія "Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
у березні 2025 року ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100346417 від 03.10.2023 у розмірі 25491, 02 грн.
В обґрунтування позову посилаються на те, що 03.10.2023 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 100346417, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит 10000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит на потрібну їй суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. 
28.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 100346417. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого сума заборгованості становить 25491,20 грн., з яких: 7000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 18491,20 грн - прострочена заборгованість за відсотками.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2025 року у задоволені позову ТзОВ "Фінансова кампанія "Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100346417 від 03.10.2023 року у розмірі 25491,02 грн - відмовлено.
       В апеляційній скарзі представник ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" - Ландик В.Ю. просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2025 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначила, що при укладенні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Також, варто зауважити, що без отримання листа на електронну адресу чи SMS- повідомлення на номер телефону відповідача, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт Мілоана за допомогою логіна та пароля, договір між Відповідачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений. Тобто, даний кредитний договір відповідає внутрішній волі відповідача.
На підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення № 73712976 від 03.10.2023 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на Кредит рах. №  НОМЕР_1 , кредитні кошти в сумі 10000 грн. у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору.
Товариство не банк, а небанківська (фінансова) установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність», в т.ч. Інструкції затвердженої Постановою НБУ від 27.12.2007 року за № 481.
Товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб, шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту.
Згідно з п. 4.3. Правил ТОВ «Мілоан», що розміщені на сайті https://miloan.ua, Товариство не отримує повні реквізити Банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS.
Отже, з боку позивача порушень не відбулося та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Булава О.П. подала відзив на апеляційну скаргу представника ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" - Ландик В.Ю., у якому зазначила, що позивач не надав жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували передачу одноразового ідентифікатора від ТОВ «Мілоан» до ОСОБА_1 , а також факт приєднання цього ідентифікатора до електронного повідомлення, надісланого останньою у відповідь на оферту.
Довідка ТОВ «Мілоан» від 14.10.2024 року, яка містить інформацію про ідентифікацію, не може вважатися доказом фактичної передачі одноразового ідентифікатора. Така довідка не є електронним документом або повідомленням, пов`язаним з електронним правочином, а містить лише суб`єктивне твердження однієї сторони про факт передачі, що не підтверджено належними засобами доказування.
Крім того, відповідно до частини дванадцятої статті 11 зазначеного Закону, електронний документ вважається оригіналом лише за наявності накладеного електронного підпису, визначеного статтею 12. Відтак, документ, що не містить електронного підпису, не набуває статусу оригіналу.
Також слід зазначити, що в доданому до позовної заяви платіжному дорученні немає штампу або електронної позначки банку про прийняття платіжного доручення до виконання. Не зазначено жодної інформації про статус платежу: «виконано», «списано», «оброблено», «проведено» - таких відміток немає.
Платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить). У дослідженому платіжному дорученні відсутній код банку отримувача, а також рахунок отримувача. Натомість, замість означених обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції, у платіжному дорученні зазначено відповідно «Visa» та частково номер картки, але воно повинно містити усі відкриті цифри (номер рахунку), а не їх частину), що є об`єктивною перешкодою для здійснення будь-якою банківською установою такої грошової операції.
У зв`язку з цим подане платіжне доручення не може вважатися належним доказом здійснення реального перерахування кредитних коштів відповідачу.
Інших доказів, які б беззаперечно підтверджували факт надання грошових коштів у межах Кредитного договору № 100346417, позивачем не надано.
       Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 03.10.2023 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту № 100346417. 
ОСОБА_1 уклала договір про споживчий кредит № 1003446417 від 03.10.2023 з ТзОВ «Мілоан» в електронній формі.
Відповідно до умов договору, ТОВ «Мілоан» зобов`язується надати відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. (п.п. 1.1., 1.2). Строк кредиту - 105 днів з 03.10.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 18.10.2023 (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 16.01.2024 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 15 грн, які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом пільгового періоду (п. 1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 27000 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3). Процентна ставка фіксована (п. 1.6). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п. 2.1). В п. 2.3 договору сторони визначили порядок пролонгації договору та пільгового періоду.
Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей договір надсилається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті.
Згідно з п.п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил.
З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 100346417 від 03.10.2023 року ідентифікований ТзОВ «Мілоан». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 638594, надісланого позичальнику 03.10.2023 року о 14:01 год. на номер телефону НОМЕР_3 (а.с. 16).
На виконання умов договору ТзОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кошти у розмірі 10000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення 73712976 від 03.10.2023. (зворот а.с.17), яке відповідно до статті 1 Закону України від 30 червня 2021 року № 1591-ІХ "Про платіжні послуги" відповідає вимогам платіжного документа.
З проведеного первинним кредитором розрахунку видно, що позичальником було здійснено часткове погашення заборгованості в сумі 6039,60 грн (а.с. 18-19).
У подальшому між ТзОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 28.02.2024 укладено договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі (а.с. 20-24).
Відповідно до акта приймання-передачі Реєстру боржників від 28 лютого 2024 року до договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/т від 28 лютого 2024 року ТОВ «Мілано» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали цей акт про наступне: згідно з вимогами п. 8.3 Договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28 лютого 2024 року кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр Боржників кредитора від 28 лютого 2024 року, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору. Кількість боржників 3573 (а.с. 25).
Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28 лютого 2024 року під № 2507 значиться ОСОБА_1 , 28.12.1985, номер кредитного договору 100346417 від 03.10.2023, залишок по тілу кредиту 7000 грн, залишок по відсотках 18491,2 грн, загальна сума заборгованості 25491,2 грн (а.с. 27).
Боржнику ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 26 лютого 2025 року за вих. № 23402984/1903 направлялася претензія щодо погашення заборгованості за кредитним договором (зворот а.с.27). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи, зокрема умови кредитного договору не містять відомостей щодо належності відповідачці вказаного карткового рахунку та, що вказані кошти надійшли на рахунок відповідачки. Платіжне доручення №73712976, суд не взяв до уваги, оскільки воно видано позивачем та не містить підтвердження від банківської установи про те, що вказані кошти проведені банком та надійшли на рахунок відповідачки. 
Також матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитного договору ОСОБА_1 проходила верифікацію та що остання користувалася вищевказаним номером телефону, оскільки при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір не містить як особистого підпису відповідачки, так і в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора. 
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За правилами ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною 5 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставами для обробки персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В матеріалах справи, яка переглядається, наявні належні та допустимі доказами на підтвердження обставин укладання між сторонами 03 жовтня 2023 року правочину. Так, з довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 100346417 від 03.10.2023 року ідентифікований ТзОВ «Мілоан». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 638594, надісланого позичальнику 03.10.2023 року о 14:01 год. на номер телефону НОМЕР_3 (а.с. 16).
Колегія суддів вважає, що без отримання sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 не був би укладений. До того ж вказані обставини не є спростованими стороною відповідача.
Даний висновок апеляційного суду зроблений з урахуванням правових позицій наведених Верховним Судом у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20.
Отже, враховуючи обставини укладення договору в електронній формі слід дійти висновку, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Також з матеріалів справи вбачається, що заява на отримання кредит № 100346417 від 03.10.2023 року містить докладну інформацію щодо ОСОБА_1 , зокрема, дату її народження, ідентифікаційний номер, номер паспорта, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус, поетапний процес оформлення та розгляду заяви.
З відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100346417 відповідачем ОСОБА_1 , здійснено часткове погашення боргу в сумі 6039,60 грн.
До того ж номер кредитної картки, на яку перераховано кошти, згідно платіжного доручення № 73712976 від 03 жовтня 2023 року, а саме НОМЕР_1 , збігається з номером, який зазначений у договорі про споживчий кредит № 100346417 від 03.10.2023 року (п. 2.1. договору). Крім цього, у платіжному доручені за № 73712976 отримувачем вказано ОСОБА_1 і у призначені платежу зазначений номер кредитного договору № 100346417. 
Крім цього, відповідачка ОСОБА_1 здійснювала часткове погашення суми заборгованості, що підтверджується відомостю про щоденні нарахування та погашення
Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в позові лише з підстави не надання позивачем платіжного доручення з відповідною відміткою про виконання банківською установою платіжного доручення, не заслуговує на увагу.
       Таким чином, враховуючи те, що матеріали справи не міститься доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ "Фінансова компанія "Кредит капітал" отриманої у позику коштів за договором споживчого кредиту № 100346417, тому колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за користування кредитом, обумовленими умовами договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню.
За таких підстав, апеляційна скарга ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», інтереси якого представляє Ландик В.Ю. підлягає до задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2025 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 100346417 від 03.10.2023 року в розмірі 25491,2 грн на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як убачається із матеріалів справи, за подання до суду позовної заяви товариство сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн, за подання апеляційної скарги - 3633,60 грн., тому із ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" 6056 грн судового збору.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Капітал", інтереси якого представляє Ландик Вікторія Юріївна, задовольнити.

       Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

       Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (вул. Смаль-Стоцького, буд 1 корпус 28, м. Львів, ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором № 100346417 від 03.10.2023 року у розмірі 25491,20 грн.

       Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (вул. Смаль-Стоцького, буд 1 корпус 28, м. Львів, ЄДРПОУ 35234236) сплачений судовий збір у розмірі 6056 грн.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         Б.О. Гірський

                                                                                       М.В. Хома