ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 р. 	Справа № 520/5017/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.05.24  по справі № 520/5017/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України  в Сумській області                       
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач 1, апелянт), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області, відповідач 2), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області  від 28.12.2023 №203040017489, яким відмовлено нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії згідно із п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(далі - Закон №1058-ІV);
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області  нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно із п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області  зарахувати, ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно із п.7-1 Прикінцевих положень Закону  №1058-IV, період навчання в інституті з 01.09.1980 по 30.06.1986, період проходження військової служби з 05.01.1989 по 10.02.1991, період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992 по 31.08.1994, періоди роботи з 06.06.2001 по 12.12.2022, з 13.12.2022 по 17.08.2023.
Також позивач просив суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ  ПФУ в Сумській області від 28.12.2023 №203040017489,
Зобов`язано ГУ ПФУ у Харківській області  вирішити питання про зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно із п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV  періодів роботи з 06.06.2001 по 12.12.2022, з 13.12.2022 по 17.08.2023 з урахуванням висновків суду у цій справі, а також зарахувати період навчання в інституті з 01.09.1980 по 30.06.1986, період проходження військової служби з 14.01.1989 по 10.02.1991, період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992 по 31.08.1994, та вирішити питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно із п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 968  грн 96 коп.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем 1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги  зазначає, що рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 28.12.2023 №203040017489, про відмову призначити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень ЗУ №1058-ІV, є законним та обгрунтованим у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка передбачена п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Позивачем на апеляційну скаргу подано відзив, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах  доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач 1 посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує з 18.08.2023 пенсію за віком на підставі Закону №1058-IV.
06.12.2023 позивач звернувся до територіального органу ПФУ через веб-портал ПФУ із заявою по формі Порядку №22-1, в якій просив здійснити виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, згідно із п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.
Позивач 06.12.2023 звернувся із клопотанням до ГУ ПФУ в Харківській обл., щоб в разі відмови здійснити виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, йому була надана копія відмови шляхом направлення на його електронну пошту.
За результатами розгляду заяви від 06.12.2023 позивач отримав рішення ГУ ПФУ в Сумській області, прийняте за принципом екстериторіальності від 13.12.2023 №203040017489 про відмову призначити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка передбачена п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Рішенням ГУПФУ в Сумській області від 13.12.2023 №203040017489 не зараховано період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992 по 31.08.1994 до спеціального стажу за вислугу років.
Листом від 28.12.2023 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача, що термін розгляду клопотання від 06.12.2023 продовжено.
Листом від 02.01.2024 ГУ ПФУ в Харківській області надіслано рішення ГУПФУ в Сумській області від 28.12.2023 №203040017489, яке прийнято на заміну рішення від 13.12.2023 №203040017489 про відмову призначити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка передбачена п. 7-1 Прикінцевих положень Закону  №1058-IV.
У рішенні від 28.12.2023 №203040017489 позивачу відмовлено у зарахуванні періодів роботи з 06.06.2001 по 12.12.2022, з 13.12.2022 по 17.08.2023 (по день призначення пенсії) та періоду навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992 по 31.08.1994.
Позивач, вважаючи, що відповідачем порушено його право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що період проходження служби в лавах Радянської Армії з 14.01.1989 по 10.02.1991, період навчання позивача з 01.09.1980 по 30.06.1986 в Харківському медичному інституті за спеціальністю «лікувальна справа», період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992 по 31.08.1994, період роботи з 06.06.2001 по 12.12.2022, з 13.12.2022 по 17.08.2023 у закладах вищої освіти у тому числі лікарем, лікарем за сумісництвом та лікарем в Обласному центрі онкології входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон №1058-ІV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі по тексту - Порядок №1191).
Пунктом 1 Порядку №1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посада, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно з пунктом 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
У постанові від 15.06.2022 у справі №200/854/19-а Верховний Суд вказав, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:
- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII;
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);
- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.
У постанові від 22.02.2024 у справі №260/323/20 Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (Перелік № 909), розділом 2 "Охорона здоров`я" якого передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працюють у таких закладах охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, діагностичні центри.
Відповідно до примітки 1-1 вказаної постанови лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах перелічених у розділі « 1. Освіта», відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років. Згідно розділу « 1. Освіта» зазначені, зокрема, вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, професійно-технічні навчальні заклади.
Відповідно до довідки від 01.08.2023 №03-27/661, яка видана Комунальним підприємством «Обласний центр онкології», ОСОБА_1 працював в Комунальному підприємстві «Обласний центр онкології» з 01.09.1994 по 05.06.2007 на посаді лікаря-онколога гінекологічного відділення.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 06.06.2001 по 12.12.2022 працював в Харківській медичній академії післядипломної освіти (код ЄДРПОУ 01896872).
Згідно з довідкою від 12.12.2022 №07/22-573, яка видана Харківською медичною академією післядипломної освіти, 3 06.06.2001 позивач працював асистентом кафедри онкології та дитячої онкології, з 02.01.2004 - професором кафедри онкохірургії та онкогінекології, з 01.12.2006- завідувачем кафедри онкохірургії та онкогінекології, з 12.12.2022 звільнений у зв`язку з переведенням до Харківського національного медичного інституту на посаду професора.
У довідці також зазначено, що ОСОБА_1 надавав лікувально-діагностичну та консультативну допомогу у відділеннях: онкогінекології, променевої терапії та у поліклінічному відділенні, брав активну участь у проведенні лікувально-діагностичного процесу, здійснював обходи, консультації хворих, оперативні втручання, очолював клінічні розбори. Підтвердженням цього факту є отримання, поряд з учбовою ставкою, лікувальної надбавки за весь період роботи в ХМАПО. ОСОБА_1 має вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «Онкогінекологія». Провів понад 10 000 оперативних втручань у жінок з гінекологічною та онкогінекологічною патологією.
Відповідно до п. 8. Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів, затвердженої Міністерством освіти України від №90 від 02.04.1993 професорсько-викладацькому складу медичних вищих навчальних закладів, інститутів удосконалення лікарів і медичних факультетів інших вищих навчальних закладів встановлюється доплата за лікувально-діагностичну роботу в клініках та інших закладах охорони здоров`я, що є клінічними базами.
Отже, лікувально-діагностична робота проводиться в клініках та інших закладах охорони здоров`я, що є клінічними базами.
У довідці від 12.12.2022 №07/22-573 зазначено, що клінічними базами кафедри були: Харківський обласний клінічний онкологічний центр, установа ІІІ рівня надання медичної допомоги для м.Харкова та області; Міський клінічний пологовий будинок №2 імені М.Х. Гельферіха; Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення.
Відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Харківська медична академія післядипломної освіти (код ЄДРПОУ 01896872) є державною організацією та має такі види діяльності: 85.42 Вища освіта, 86.21 Загальна медична практика, 86.22 Спеціалізована медична практика.
Відповідно до довідки від 31.10.2023 №1073/31-03, яка видана КНП «Новосанжарська ЦЛ», з 07.09.2022 та дотепер позивач працює у Комунальному некомерційному підприємстві «Новосанжарська центральна лікарня» на посаді лікаря акушер-гінеколога.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється постановою Кабінетом Міністрів України від 12.08.1993 №637, де зазначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як зазначено відповідачем у спірному рішенні, відповідно до наданих документів загальний страховий стаж гр. ОСОБА_1  складає 42 роки 6 місяців 16 днів та стаж роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років складає 10 років 6 місяців 14 днів. Крім того до стажу, що дає право на призначення одноразової допомоги, не враховано період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992  по 31.08.1994, згідно довідки №07/22-573 від 12.12.2022 року та період роботи з 06.06.2001 року згідно записів в трудовій книжці   НОМЕР_2 , оскільки основним місцем роботи заявника є Харківська медична академія післядипломної освіти, а на день досягнення пенсійного віку гр. ОСОБА_1 працював у Харківському національному медичному університеті на посаді професора закладу вищої освіти кафедри онкології, променевої терапії, онкохірургії та паліативної допомоги, що не відповідає переліку закладів і установ охорони здоров`я і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років №909.
Відповідно до примітки 1-1 вказаної постанови лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі « 1. Освіта», відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років. Згідно розділу « 1. Освіта» зазначені, зокрема, вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, професійно-технічні навчальні заклади.
Як встановлено під час судового розгляду, позивач протягом усього періоду роботи в ХМАПО (з 06.06.2001 по 12.12.2022) надавав лікувально-діагностичну та консультативну допомогу на клінічних базах академії, також ОСОБА_1 працював в Комунальному підприємстві «Обласний центр онкології» з 01.09.1994 по 05.06.2007 на посаді лікаря-онколога гінекологічного відділення, з 07.09.2022 та дотепер позивач за сумісництвом працює у Комунальному некомерційному підприємстві «Новосанжарська центральна лікарня» на посаді лікаря акушер-гінеколога.
Тобто, з 06.06.2001 по момент призначення пенсії позивач працював у закладах вищої освіти у тому числі лікарем, лікарем за сумісництвом та лікарем в Обласному центрі онкології, що є державними та комунальними установами.
Колегія суддів зазначає, що за змістом частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
До суду не надано доказів того, що відповідач вчинив будь-які дії, спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, архівних довідок, тощо, для перевірки відомостей, зазначених позивачем, при цьому у спірному рішенні застосував найменш сприятливий для позивача спосіб тлумачення приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, не врахував примітку 1-1, роботу позивача за сумісництвом, тощо, що є достатньою підставою для скасування спірного рішення.
У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Відповідно до примітки 3 Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 "Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства", яка діяла на час проходження позивачем військової служби у рядах Радянської Армії, передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші). До переліку посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років, відносились лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушерки, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори.
Відповідно до Переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31 грудня 1959 року №135 та підпункту «а» пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується робота у лікарняних установах всіх типів та найменувань незалежно від відомчої приналежності установи і організації та найменування посади.
Згідно із пунктом 4 зазначеного положення вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти та охорони здоров`я в стаж роботи за фахом зараховується військова служба медпрацівників за фахом в складі Збройних Сил СРСР.
З 05.01.1989 по 10.02.1991 позивач проходив службу в лавах Радянської Армії, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 , отримав військове звання "лейтененат медичної служби", займав посаду начальника медичної служби - начальника медпункту з 14.01.1989 по 10.02.1991.
Отже, період проходження служби в лавах Радянської Армії з 14.01.1989 по 10.02.1991 підлягає зарахуванню до спеціального стажу на підставі ч. 4 ст. 24 Закону  №1058-IV, п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 та ст. 2 Закону №1058-ІV.
Щодо зарахування періоду навчання в інституті з 01.09.1980 по 30.06.1986 та періоду навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992 по 31.08.1994 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно із п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, колегія суддів зазначає.
Період навчання позивача з 01.09.1980 по 30.06.1986 в Харківському медичному інституті за спеціальністю «лікувальна справа» підтверджується дипломом № НОМЕР_4 , який виданий 30.06.1986.
Період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992 по 31.08.1994 підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 , свідоцтвом № НОМЕР_5 , довідкою від 12.12.2022 №07/22-573, яка видана Харківською медичною академією післядипломної освіти, архівною довідкою від 16.08.2023 №566/23, яка видана Харківським національним медичним університетом.
Пунктом 2 Порядку №1191 встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - постанова КУМУ №909).
Згідно із пунктом «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що період навчання позивача у ВНЗ входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.
Вказаний висновок відповідає позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 442/4963/17, від 18.06.2020 у справі №676/3013/17.
Тобто, відповідач має також зарахувати до спеціального стажу позивача як період проходження військової служби, так і період навчання в ВНЗ та в клінічній ординатурі.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що період проходження позивачем служби в лавах Радянської Армії з 14.01.1989 по 10.02.1991, період навчання позивача з 01.09.1980 по 30.06.1986 в Харківському медичному інституті за спеціальністю «лікувальна справа», період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992 по 31.08.1994, період роботи з 06.06.2001 по 12.12.2022, з 13.12.2022 по 17.08.2023 у закладах вищої освіти у тому числі лікарем, лікарем за сумісництвом та лікарем в Обласному центрі онкології входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. 
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного способу захисту порушеного права позивача, з урахуванням наявності у відповідача дискреційних повноважень, необхідним є зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області вирішити питання про зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно із п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV періодів роботи з 06.06.2001 по 12.12.2022, з 13.12.2022 по 17.08.2023 з урахуванням висновків суду у цій справі, а також зарахувати період навчання в інституті з 01.09.1980 по 30.06.1986, період проходження військової служби з 14.01.1989 по 10.02.1991, період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1992 по 31.08.1994, та вирішити питання нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно із п.7-1 Прикінцевих положень Закону  №1058-IV.
Посилання апелянта на те, що на день досягнення пенсійного віку позивач працював у Харківському національному медичному університеті на посаді професора закладу вищої освіти кафедри онкології, променевої терапії, онкохірургії та паліативної допомоги робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ №909 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки оскаржуване рішення про відмову в перерахунку пенсії від 13.12.2023 №203040017489 не було вмотивоване зазначеною підставою та як наслідок оцінка судом не надається.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року по справі № 520/5017/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк