ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 жовтня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 134/243/24
провадження № 61-15467св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Акціонерне товариство «Вінницяобленерго», Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»,  
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Рибчинського В. П., Медвецького С. К., Копаничук С. Г., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» (далі - АТ «Вінницяобленерго»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про захист прав споживача. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до публічного договору приєднання - договору про постачання електричної енергії він є споживачем зазначених послуг, в зв`язку з чим йому було відкрито особовий рахунок №  НОМЕР_1 .
Розподіл (передачу) електричної енергії здійснює АТ «Вінницяобленерго» на підставі публічного договору приєднання - договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, яким встановлено порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам. 
Постачання електричної енергії здійснювалося до належного йому домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Він належно виконував умови укладених договорів та сплачував за спожиту електричну енергію. Однак у квітні 2022 року на сайті ТОВ «Енера Вінниця» з`явилася інформація про наявність у нього заборгованості за березень 2022 року у розмірі 104 970,76 грн. 
У зв`язку із зазначеним він звернувся до ТОВ «Енера Вінниця» та АТ «Вінницяобленерго». 
АТ «Вінницяобленерго» повідомило йому, що різниця у показниках була встановлена 31 березня 2022 року під час заміни старого лічильника на новий, що підтверджується актом № 071915.
Зазначений акт він не підписував, під час заміни лічильника працівники СО «Тульчинські ЕМ» будь-яких зауважень не зазначали. 
Акт від 31 березня 2022 року № 071915 складено з порушеннями, оскільки показники лічильника написані поверх таблиці у довільному порядку, підпису споживача немає, посилання на те, що до акта додаються фотознімки відсутні.
24 січня 2024 року він звернувся до СО «Тульчинські ЕМ» з метою отримання копії цього акта, але з невідомих причин копії акта йому не надали. 
Посилаючись на те, що нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год здійснено АТ «Вінницяобленерго» незаконно, а отже заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 104 970,76 грн за березень 2022 року ТОВ «Енера Вінниця» нарахувало йому безпідставно, позивач просив:
визнати незаконним нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, здійснене АТ «Вінницяобленерго» у квітні 2022 року за особовим рахунком №  НОМЕР_1 , та нарахування ТОВ «Енера Вінниця» заборгованості за особовим рахунком №  НОМЕР_1 за спожиту електричну енергію в розмірі 104 970,76 грн за березень 2022 року;
зобов`язати АТ «Вінницяобленерго» виключити з обліку за особовим рахунком №  НОМЕР_1 нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, здійснене в квітні 2022 року; 
зобов`язати ТОВ «Енера Вінниця» виключити з обліку за особовим рахунком №  НОМЕР_1 нарахування боргу за спожиту електричну енергію в сумі 104 970,76 грн, здійснене у квітні 2022 року. 
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів порушення відповідачами його прав як споживача. Заперечуючи проти нарахування електричної енергії обсягом 79329 кВт та заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 104 970,76 грн, ОСОБА_1 не навів обставин та не надав суду доказів, які б вказували про безпідставність таких нарахувань.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. 
Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до АТ «Вінницяобленерго», ТОВ «Енера Вінниця» про захист прав споживача задоволено.
Визнано незаконним нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, здійснене АТ «Вінницяобленерго» у квітні 2022 року за особовим рахунком №  НОМЕР_1 .
Зобов`язано АТ «Вінницяобленерго» виключити з обліку за особовим рахунком №  НОМЕР_1 нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, здійснене у квітні 2022 року. 
Визнано незаконним нарахування TOB «Енера Вінниця» заборгованості за особовим рахунком №  НОМЕР_1 за спожиту електричну енергію в сумі 104 970,76 грн за березень 2022 року.
Зобов`язати ТОВ «Енера Вінниця» виключити з обліку за особовим рахунком №  НОМЕР_1 нарахування за спожиту електричну енергію в сумі 104 970,76 грн, здійснене у квітні 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив визнати незаконними нарахування електричної енергії та нарахування заборгованості за його особовим рахунком за спожиту електричну енергію, а також просив зобов`язати відповідачів виключити з обліку за його особовим рахунком нарахування електричної енергії та боргу за спожиту електричну енергію в сумі 104 970,76 грн, які є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачами.
Надаючи оцінку акту від 31 березня 2022 року № 071915 на підставі якого було здійснено нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, апеляційний суд визнав такий акт неналежним доказом, оскільки відповідачі не довели, що такий акт було складено у присутності позивача та, що він з ним ознайомлений.  
Крім того, зазначений акт містить недоліки, які не дають підстав беззаперечно вважати його допустимим, враховуючи, що покази лічильника написані поверх таблиці в довільному порядку, посилання на те, що до акту додаються фотознімки відсутні.
У матеріалах справи міститься диск, долучений АТ «Вінницяобленерго» до відзиву на позовну заяву, на якому є фотознімки приладів обліку, однак доказів того, що вказані фотознімки стосуються приладу обліку позивача, суду не надано.
Відповідачі не надали належних, допустимих і достовірних доказів, які б підтверджували дійсне споживання ОСОБА_1 електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, нарахування якої проведене АТ «Вінницяобленерго» в квітні 2022 року за особовим рахунком №  НОМЕР_1 та, відповідно, підстави нарахування TOB «Енера Вінниця» заборгованості за особовим рахунком №  НОМЕР_1 за спожиту електричну енергію в сумі 104 970,76 грн за березень 2022 року.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи  
У листопаді 2024 року ТОВ «Енера Вінниця» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, 
від 05 серпня 2020 року у справі № 438/887/16-ц, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20, від 07 листопада 2023 року у справі 
№ 643/17352/20, від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17-ц (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
Посилається на те, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що відносини пов`язані з постачанням електричної енергії регулюються, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, а також Кодексом комерційного обліку, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311.
У зазначених нормативно-правових актах, а також у договорі відсутній регламентований механізм «виключення з обліку по особовому рахунку».
Позивач ані у позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не зазначає, на підставі якої норми закону чи пункту договору відповідачу необхідно виконати судове рішення саме у той спосіб, що визначений у прохальній частині позовної заяви/апеляційної скарги, а саме «виключити з обліку по особовому рахунку». 
За таких обставин, постанову суду апеляційної інстанції неможливо виконати у спосіб зазначений позивачем, оскільки відсутній механізм такого виконання. Належним та ефективним способом захисту прав позивача у цій справі, який прямо передбачено законом, є саме проведення відповідних коригувань. Водночас позивач не надав доказів на підтвердження факту незаконного здійснення нарахувань. 
Вирішуючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20, від 07 листопада 2023 року № 643/17352/20, від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17-ц про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що обсяг спожитої електричної енергії 36088 кВт/год відповідає сумі заборгованості 104 907,76 грн, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи, а саме розрахунком за березень 2022 року, якому суд не надав належної оцінки. 
Надаючи оцінку акту № 071915 про заміну лічильника від 31 березня 2022 року, суд апеляційної інстанції встановив, що такий було складено у присутності позивача, однак дійшов помилкового висновку про те, що зазначений акт є неналежним доказом. 
У січні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лукавський І. А., у якому він просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Відзив мотивовано тим, що первісним предметом спору є дії АТ «Вінницяобленерго» щодо визначення обсягу нібито спожитої електричної енергії у кількості 79323 кВт/год при зміні засобу комерційного обліку у квітні 2022 року, які фактично спожиті не були.
Зазначений обсяг електричної енергії на суму 104 970,76 грн було визначено відповідачами самостійно, без участі ОСОБА_1 та за відсутності відповідних підстав. 
Позивач не був присутнім під час складення акта № 071915 про заміну лічильника від 31 березня 2022 року, дві копії якого, які є відмінними між собою, були досліджені апеляційним судом. 
Крім того, позивач надав суду довідку про споживання електричної енергії за рахунком №  НОМЕР_1 за період з січня 2022 року до липня 2022 року, складену ТОВ «Енера Вінниця», у якій зазначено щомісячні показники приладу обліку по кожному тарифу, при цьому за січень-березень 2022 року зазначено, що відомості отримані в результаті обходу. Тобто показники були зняті працівниками 
СО «Тульчинські ЕМ» і саме за цими показниками ТОВ «Енера Вінниця» видавала ОСОБА_1 рахунки, які він оплачував. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 21 листопада 2024 року касаційну скаргу ТОВ «Енера Вінниця» на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 рокупередано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Енера Вінниця», з підстав, визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з Крижопільського районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи № 134/243/24; надано учасникам справи строк для подання відзиву.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 
з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, 
а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що 26 квітня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством «АК Вінницяобленерго» (далі - ВАТ «АК «Вінницяобленерго»), правонаступником якого є АТ «Вінницяобленерго», в особі директора Крижопільських електричних мереж (далі - Крижопільські ЕМ), та ОСОБА_1 укладений договір № 2132 на користування електричною енергією, за умовами якого електропостачальник зобов`язався постачати споживачу електроенергію в необхідних йому обсягах, а споживач зобов`язався сплачувати за одержану електроенергію за відповідними цінами та в обумовлені строки. Межа розподілу встановлюється на контактах ізоляторів опори 0,4 кВ кабельного вводу в приміщення.
Відповідно до умов публічного договору приєднання - договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Енера Вінниця» на підставі отриманої ліцензії, починаючи з 01 січня 2019 року здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за особовим рахунком №  НОМЕР_1 .
31 березня 2022 року працівниками СО «Тульчинські ЕМ» - електромонтерами з експлуатації засобів електричної енергії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було здійснено роботи щодо заміни приладу обліку електричної енергії, встановленого за адресою: АДРЕСА_1 о/р НОМЕР_1 . Зазначеними працівниками СО «Тульчинські ЕМ» було знято електролічильник СТК3-10А1Н9Р.Ut заводський номер 11181 з показниками Т1 - 135697.75, Т2 - 81576.34, Т3 - 27426.61 та встановлено електролічильник МТХ3R30.DG.4L3-YD4 заводський номер 02617465 з показниками Тзаг. - 4.01, Т1 - 0.00, Т2 - 4.01, про що складено відповідний акт № 071915.
05 січня 2024 року АТ «Вінницяобленерго» надіслало ОСОБА_1 попередження про припинення надання послуги з розподілу електричної енергії від 04 січня 2024 року № 9207-1р у зв`язку з наявністю заборгованості за спожиту електричну енергію.
24 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до директора СО «Тульчинські ЕМ» із заявою про надання копії акта від 31 березня 2022 року № 071915 про заміну електролічильника.
Факту отримання зазначеного акта № 071915 позивачем суди не встановили. 
У провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 134/1063/22 за позовом ТОВ «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. 
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2022 року провадження у справі № 134/1063/22 зупинено на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройний Сил України.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. 
Скасовуючи зазначене рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що вимоги позивача про визнання незаконним нарахування електричної енергії та нарахування заборгованості за його особовим рахунком за спожиту електричну енергію, а також зобов`язання відповідачів виключити з обліку за його особовим рахунком нарахування електричної енергії та боргу за спожиту електричну енергію в сумі 104 970,76 грн, є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог зумовлює відновлення порушеного права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачами.
Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі  201/11406/20 та від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 і не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, від 05 серпня 2020 року у справі № 438/887/16-ц, 
від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, на які посилається ТОВ «Енера Вінниця» у апеляційній скарзі. 
Перевіривши доводи заявника про те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що обсяг спожитої електричної енергії 36088 кВт/год відповідає сумі заборгованості 104 907,76 грн, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи, а саме розрахунком за березень 2022 року, якому суд не надав належної оцінки, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими.
Згідно зі статтею 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Законом України «Про ринок електричної торгівлі» визначено правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, врегульовано відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Згідно з пунктами 7, 15 частини першої статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються відповідні договори, зокрема про надання послуг з розподілу та про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Відповідно до частини четвертої статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором. Оплата послуг з розподілу здійснюється за тарифами, які регулює Регулятор відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги з розподілу електричної енергії оприлюднюються операторами систем розподілу в порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
У спірних правовідносинах оператором системи розподілу електроенергії є АТ «Вінницяобленерго», а електропостачальником - ТОВ «Енера Вінниця».
Суди встановили, що ТОВ «Енера Вінниця» здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі публічного договору приєднання - договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Згідно з умовами зазначеного договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Порядок здійснення зняття та передачі даних про фактичні покази засобу обліку електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії, здійснення нарахувань, терміни та способи оплати, зокрема для побутових споживачів, встановлюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі- ПРРЕЕ) та Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311.
Відповідно до пункту 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Суди встановили, що постачальник - TOB «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» формує рахунки на оплату спожитої електричної енергії на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, функції якого, у межах території ліцензованої діяльності, виконує оператор системи розподілу - АТ «Вінницяобленерго».
31 березня 2022 року працівники СО «Тульчинські ЕМ» - електромонтери з експлуатації засобів електричної енергії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили заміну приладу обліку електричної енергії, встановленого 
за адресою: 
АДРЕСА_1 о/р НОМЕР_1 . Зазначені працівники СО «Тульчинські ЕМ» зняли електролічильник СТК3-10А1Н9Р.Ut, заводський номер 11181, з показниками 
Т1 - 135697.75, Т2 - 81576.34, Т3 - 27426.61 та встановили електролічильник МТХ3R30.DG.4L3-YD4, заводський номер 02617465, з показниками 
Тзаг. - 4.01, Т1 - 0.00, Т2 - 4.01, про що склали відповідний акт № 071915, згідно з яким різниця між останніми переданими показниками 23 січня 2022 року та показниками після заміни електролічильника 31 березня 2022 року в підсумку склала 79329 кВт.
Надаючи оцінку акту від 31 березня 2022 року № 071915 на підставі якого було здійснено нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, апеляційний суд визнав такий акт неналежним доказом, оскільки відповідачі не довели, що такий акт було складено у присутності позивача та, що він з ним ознайомлений. Крім того, зазначений акт містить недоліки, які не дають підстав беззаперечно вважати його допустимим, враховуючи, що покази лічильника написані поверх таблиці в довільному порядку, а посилання на те, що до акта додаються фотознімки відсутні.
Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги фотознімки приладів обліку, розміщені на диску, який АТ «Вінницяобленерго» долучило до відзиву на позовну заяву, оскільки товариство не довело, що зазначені фотознімки стосуються приладу обліку позивача.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачі не довели факту споживання ОСОБА_1 електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, нарахування якої здійснене АТ «Вінницяобленерго» у квітні 2022 року за особовим рахунком №  НОМЕР_1 , що стало підставою для нарахування TOB «Енера Вінниця» заборгованості за особовим рахунком №  НОМЕР_1 за спожиту електричну енергію в сумі 104 970,76 грн. 
Такий висновок суду апеляційної інстанції не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20, від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17-ц, на які посилається заявник у касаційній скарзі, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Інші доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування правильного по суті судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки ґрунтуються на необхідності переоцінки доказів і обставин, яким суд надав належу оцінку. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи касаційної скарги ТОВ «Енера Вінниця» таких висновків не спростовують. 
Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» залишити без задоволення. 
Постанову Вінницького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:          	І. Ю. Гулейков     Р. А. Лідовець      Д. Д. Луспеник