ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року 
м. Київ

справа № 140/241/25
адміністративне провадження № К/990/27232/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
за участю секретаря судового засідання Носенко Л.О.,
представника позивача Коляди Д.І.,
представника відповідача Роскошнової Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з трансляцією в мережі Інтернет касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року (головуючий суддя Ксензюк А.Я.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року (головуючий суддя Гінда О.М., судді Заверуха О.Б., Матковська З.М.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,
У С Т А Н О В И В:
У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» (далі - ТОВ «Негабарит-Сервіс») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 листопада 2024 року №0325850709, яким до позивача застосовано санкції у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 1955240, 20 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з ухваленими у справі судовим рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «Негабарит-Сервіс» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою.
У касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Ухвалою Верховного Суду від 9 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Негабарит-Сервіс» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року. Витребувано з Волинського окружного адміністративного суду справу.
Підставами для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судового рішення, зазначеного у частині першій статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та на те, що в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).
Зокрема, в обґрунтування скарги позивач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон №2473-VIII), без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №813/6485/14; від 10 квітня 2020 року у справі №810/1221/16, від 5 січня 2021 року у справі №804/828/16, від 29 січня 2021 року у справі №801/9330/13-а, від 15 лютого 2022 року у справі №160/16/20, від 16 травня 2024 року у справі №380/17885/22.
Так, скаржником зазначено, що законодавством встановлена можливість в індивідуальному порядку продовжити загальновстановлений строк з проведення розрахунків у іноземній валюті за окремими операціями з експорту чи імпорту товарів (послуг), що здійснюються резидентами під час виконання зовнішньоекономічних договорів. Таке продовження надається на підставі відповідного висновку Міністерства економіки України.
Порядок видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 13 лютого 2019 року №104 (далі - Порядок №104). Відповідно до пункту 2 зазначеного порядку висновок видається Міністерства економіки України за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, що здійснюються резидентами, зокрема під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) постачання складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів.
Цей висновок може бути виданий за зверненням резидента як в межах строку, передбаченого Законом №2473-VIII (з врахуванням постанов Правління Національного банку України), так і після його закінчення. У той же час санкції, передбачені частиною п`ятою статті 13 Закону №2473-VIII, підлягають застосуванню при перевищенні строку розрахунку лише у разі відсутності висновку центрального органу з питань економічної політики відносин, продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, а не у випадку несвоєчасного його отримання.
Попередня редакція Порядку №104, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, в пункті 6 передбачала те, що строк продовження розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів обчислюється не раніше одержання Мінекономіки документів. При цьому Порядок №104 не передбачав строків звернення за наданням висновку Мінекономіки. 
Тобто подані резидентом для одержання висновку документи могли надійти і після спливу граничних строків розрахунків і, відповідно строк продовження розрахунків обчислюватиметься після їх спливу. Натомість чинна редакція Порядку №104 усунула зазначений недолік, визначивши, що строк продовження розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів обчислюється з дня закінчення встановленого Національним банком граничного строку розрахунків за операцією з експорту та імпорту товарів aбo строку, встановленого відповідно до висновку Мінекономіки, виданого раніше за цією операцією.
Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Розділу І Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного банку України №7 від 2 січня 2019 року - день виникнення порушення - перший день після закінчення встановленого Національним банком граничного строку розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів або строку, установленого відповідно до раніше виданих за цією операцією висновків.
Таким чином, на думку позивача, граничні строки завершення імпортно-експортних операції встановлюються, як Національним банком, так і Міністерством економіки України (далі - Мінекономіки).
Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Верховний Суд у постанові від 16 травня 2024 року у справі №380/17885/22 вказав, що період, який не охоплений висновками Мінекономіки щодо продовження граничних строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією, як індивідуальний правовий акт, виданий для збільшення встановлених законодавством строків розрахунків, який усуває відповідальність за правопорушення, скоєне у минулому, та має зворотну силу в часі та звільняє позивача від відповідальності у вигляді сплати пені, а тому доводи щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення через відсутність такого висновку за спірний період є безпідставними.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №813/6485/14, від 10 квітня 2020 року у справі №810/1221/16, від 5 січня 2021 року у справі №804/828/16, від 29 січня 2021 року у справі №801/9330/13-а.
Також у постанові від 4 грудня 2018 року у справі № 813/6485/14 Верховний Суд зазначав і про те, що висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, який виданий вже після перевищення законодавчо встановленого строку розрахунків ретроспективно звільняє від відповідальності у вигляді сплати пені.
Відповідальність за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності настає лише за встановлене порушення строку після закінчення дії рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про продовження строків розрахунків.
Отже, з огляду на наявність у позивача Висновків, виданих після перевищення граничного строку розрахунків, але такого, що має зворотну силу та ретроспективно звільняє від відповідальності у вигляді сплати пені, що підтверджується правовими висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах, підстави для нарахування позивачу пені - відсутні.
ГУ ДПС у Волинській області, скориставшись своїм правом надало до суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень зазначило, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. 
Відповідач зокрема у відзиві зазначив, що у період з липня по вересень 2024 року наказами Мінекономіки неодноразово було відмовлено позивачу у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком.
Основна причина відмови, що операція резидента з імпорту товару не належить до окремих операцій, що здійснюються резидентами під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів), які визначені пунктом 2 Порядку видачі висновків.
Станом на 10 жовтня 2024 року ТОВ «Негабарит Сервіс» по контрактах № АА05805 від 15 грудня 2023 року та №АА05804 від 15 грудня 2023 року не представлено Висновки щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком».
Крім того, незважаючи на долучення до суду листів Мінекономіки про продовження граничних строків розрахунків, такий контракт був виконаний не у встановлені строки, зокрема: 1) продовжено до 1 листопада 2024 року, виконано - 6 листопада 2024 року; 2) продовжено до 1 листопада 2024 року, виконано - 6 грудня 2024 року; 3) продовжено до 1 грудня 2024 року, виконано - 31 грудня 2024 року.
У касаційній скарзі позивач вказує, що суди попередніх інстанції дійшли висновку, що висновки Мінекономіки про продовження граничних строків розрахунків, що був отриманий позивачем після проведення перевірки за результатами якої прийнято податкове повідомлення-рішення про порушення вимог валютного законодавства - не усуває відповідальність за порушення виявлені під час проведення перевірки.
При цьому, такі посилання у рішеннях судів відсутні, суди дійшли висновку, що висновок Мінекономіки щодо продовження строків розрахунків за відповідною зовнішньоекономічною операцією є індивідуальним юридичним актом, який виданий на перевищення встановлених законодавством строків розрахунків, який у тому числі, усуває відповідальність за правопорушення, й звільняє позивача від відповідальності у вигляді сплати пені.
Однак, суд апеляційної інстанції зауважив, що позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Негабарит-Сервіс» було проведено у період з 10 жовтня 2024 року по 16 жовтня 2024 року, а продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, Мінекономіки продовжено листами від 11 листопада 2024 року, 12 листопада 2024 року та 10 грудня 2024 року, тобто після закінчення перевірки. 
Відповідач наголошує, що перевірка проводилася з 10 по 16 жовтня 2024 року, тобто продовження строку розрахунків листами від 11 листопада 2024 року та 12 листопада 2024 року відбулось майже через місяць після закінчення перевірки. Під час перевірки було встановлено, що товар не був переданий у встановлені строки, а листами Міністерства економіки України було неодноразово відмовлено у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком.
Отже, враховуючи вище зазначене, ГУ ДПС у Волинській області приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже cуди попередніх інстанцій підстави для задоволення позовної заяви ТОВ «Негабарит-Сервіс» відсутні.
Справа № 140/241/25 надійшла до Верховного Суду 18 липня 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши представників сторін, переглянувши судові рішення першої та апеляційної інстанцій в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області з 10 жовтня 2024 року по 16 жовтня 2024 року проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Негабарит-Сервіс» з питань дотримання вимог валютного законодавства по контрактах №АА05804 від 15 грудня 2023 року та №АА05805 від 15 грудня 2023 року за період з 15 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року про що 23 жовтня 2024 року складено Акт №29878/07-09/37707423 (далі - Акт перевірки). 
Згідно висновків Акта перевірки встановлено порушення пункту 3  статті 13 Закону № 2473-VIII та  пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 7 лютого 2022 року №142 «Про внесення змін до Постанови Правління НБУ від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», щодо порушення граничних термінів розрахунків при здійсненні імпортних операцій від 16 січня 2024 року по контрактах від 15 грудня 2023 року №АА05804 та № АА05805. 
Зокрема відповідачем в Акті перевірки зазначено, що ТОВ «Негабарит-Сервіс» в особі директора Наталії Олександрівни Мірчук 15 грудня 2023 року укладено Контракт №АА05804 з нерезидентом «Goldhofer Aktiengesellschaft» - Німеччина, в особі Tobias Leschensky. Загальна вартість контракту 94000 євро.
На виконання умов контракту від 15 грудня 2023 року №АА05804 у період з 15 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року позивачем було перераховано «Goldhofer Aktiengesellschaft» - Німеччина попередню оплату у сумі 18800 євро, що у загальній сумі еквівалентно становить 779754,44 грн, згідно платіжної інструкції в іноземній валюті №181 від 16 січня 2024 року, проведено банком на суму 18800 євро/779754,44 грн, граничний термін надходження ТМЦ 13 липня 2024 року.
Водночас у вказаний період на адресу ТОВ «Негабарит-Сервіс» по контракту від 15 грудня 2023 року №АА05804 ТМЦ - не надійшли. 
За даними перевірки станом на 10 жовтня 2024 року по зазначеному контракту рахується прострочена дебіторська заборгованість у сумі 18800 євро/ 779754,44 грн, що відповідає даним бухгалтерського обліку ТОВ «Негабарит-Сервіс» (бал. рах 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» 3712 «Розрахунки за виданими авансами»).
Також контролюючим органом зазначено, що ТОВ «Негабарит-Сервіс» в особі директора Наталії Олександрівни Мірчук 15 грудня 2023 року укладено Контракт №АА05805 з нерезидентом «Goldhofer Aktiengesellschaft» - Німеччина, в особі Tobias Leschensky. Загальна вартість контракту 731000 євро.
На виконання умов вказаного контракту у періоді з 15 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року позивачем перераховано «Goldhofer Aktiengesellschaft» - Німеччина попередню оплату у сумі 410200 євро, що у загальній сумі еквівалентно 17557497,46 грн, згідно платіжних інструкцій в іноземній валюті:  №180 від 16 січня 2024 року, проведено банком 16 січня 2024 року на суму 146200 євро/6063835,06 грн, граничний термін надходження ТМЦ 13 липня 2024 року; №8634 від 18 червня 2024 року, проведено банком 18 червня 2024 року на суму 264000 євро/11493662,40 грн, граничний термін надходження ТМЦ 14 грудня 2024 року.
У період з 15 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року на адресу ТОВ «Негабарит-Сервіс» по контракту від 15 грудня 2023 року №АА05805 ТМЦ - не надійшли.
За даними перевірки станом на 10 жовтня 2024 року по зазначеному контракту рахується дебіторська заборгованість у сумі 410200 євро/17557497,46 грн, (з яких прострочена 146200 євро) що відповідає даним бухгалтерського обліку ТОВ «Негабарит-Сервіс» (бал. рах 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» 3712 «Розрахунки за виданими авансами»).
Крім того, відповідачем було зазначено, що позивачем під час перевірки та станом на 10 жовтня 2024 року не було надано доказів подання позовів про стягнення заборгованості з нерезидента «Goldhofer Aktiengesellschaft», Сертифіката для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), Висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком України.
Позивач неодноразово, а саме: 29 червня 2024 року, 25 липня 2024 року, 6 серпня 2024 року, 21 серпня 2024 року, 5 вересня 2024 року, 17 вересня 2024 року звертався до Міністерства економіки України із заявами щодо отримання висновку про продовження граничних строків розрахунків.
Наказами Міністерства економіки України від 18 липня 2024 року №17047, від 13 серпня 2024 року №20912, від 5 вересня 2024 року №23240, від 27 вересня 2024 року №24070, від 18 вересня 2024 року №23885, від 3 вересня 2024 року №23094, від 9 серпня 2024 року №20739, від 18 липня 2024 року №17040 ТОВ «Негабарит-Сервіс» було відмовлено у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком України. 
Відмови Міністерством економіки України мотивовані тим, що операція резидента з імпорту товару не належить до окремих операцій, що здійснюються резидентами під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів), які визначені пунктом 2 Порядку видачі висновків.
На підставі висновків Акта перевірки, контролюючим органом 25 листопада 2024 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0325850709, яким до позивача застосовано санкції у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 1955240,20 грн.
Не погоджуючись з прийнятим ГУ ДПС у Волинській області 25 листопада 2024 року податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Негабарит-Сервіс» звернулося до суду з позовом про визнання його протиправним та про його скасування.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. В обґрунтування рішення судом зазначено, що позивачем не було подано ГУ ДПС у Волинській області доказів звернення із позовом до суду чи компетентного органу, а також не надано довідки (сертифікату) Торгово - промислової палати України про наявність форс - мажорних обставин, як і не надано відповідного висновку про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами. Щодо посилання позивача на висновки Міністерства економіки України щодо продовження граничних строків розрахунків, то судом зокрема зазначено, що позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Негабарит-Сервіс» була проведена відповідачем у період з 10 жовтня 2024 року по 16 жовтня 2024 року, а висновки щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, Міністерством економіки України направлено листами від 11 та 12 листопада 2024 року, а також від 10 грудня 2024 року, тобто після закінчення перевірки.
Зазначена позиція підтримана Восьмим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
Закон №2473-VIII визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства. 
Метою цього  Закону  є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 13 Закону №2473-VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього  Закону  граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Згідно з частиною восьмою статті 13 Закону №2473-VIII, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому  законом  порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
За приписами пунктів 21 та 23 Розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого  постановою Правління Національного банку України №5 від 2 січня 2019 року, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.
Підпунктом 1 пункту 7 Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої  постановою Правління Національного Банку України від 2 січня 2019 року №7  (далі - Інструкція) встановлено, що банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати оформлення МД типу ЕК-10 Експорт, ЕК-11 реекспорт на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України належать митному оформленню), або підписання акту або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), -за операціями з експорту товарів. 
У відповідності до пункту 8 Інструкції, банк для здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів самостійно визначає систему заходів (уключаючи фіксацію цих операцій з дотриманням принципів актуальності, достовірності та інформативності).
Згідно з підпунктом 2 пункту 9 Інструкції, банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі експорту товару після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції.
Відповідно до  статті 7 Закону України від «Про Національний банк України»  з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи. Правлінням Національного банку України прийнято  постанову від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану»  (далі - Постанова НБ України №18).
Постановою Правління Національного банку України від 04 квітня 2022 року № 68  Постанову №18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: « 142. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; « 144. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».
В подальшому, до пункту 142 Постанови № 18 вносились зміни та з 07 червня 2022 року цифри « 90» було замінено цифрами « 120», а з 07 липня 2022 року - цифри « 120» замінено цифрами « 180» (постанови Правління Національного банку України від 7 червня 2022 року № 113, від 7 липня 2022 року № 142 відповідно).
Таким чином, за загальним правилом експорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого Національним банком України, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану Національний банк України змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05 квітня 2022 року по 07 червня 2022 року такі строки становили 90 календарних днів, з 07 червня 2022 року по 07 липня 2022 року - 120 календарних днів, з 07 липня 2022 року - 180 календарних днів. При цьому змінені Постановою № 18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року.
Міністерство економіки України є суб`єктом владних повноважень, який уповноважений, з урахуванням вимог  статті 13 Закону № 2473-VIII, за окремими операціями з експорту та імпорту товарів продовжувати граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, шляхом видачі висновку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2019 року №104  затверджено Порядок видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком (далі - Порядок №104, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Порядку №104 визначено, що цей Порядок визначає механізм видачі висновків щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком (далі - висновки), перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду і перелік товарів, за якими документи для видачі висновку залишаються без розгляду. Дія цього Порядку поширюється на всіх резидентів незалежно від форми власності.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 104, для одержання висновку резидент надсилає поштою або подає особисто у паперовому вигляді чи через Єдиний державний портал адміністративних послуг Мінекономіки в електронній формі такі документи:
заяву на одержання висновку (далі - заява) за формою, затвердженою Мінекономіки, що містить відомості про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення та обґрунтування необхідності продовження установленого строку розрахунків на певний період;
копії зовнішньоекономічного договору (контракту), усіх специфікацій, додатків, додаткових угод та інших документів, які є невід`ємними частинами договору (контракту), засвідчені в установленому законодавством порядку. У разі коли зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено іноземною мовою, резидент додає його переклад на українську мову;
копії документів, що підтверджують здійснення операції з експорту (імпорту) товарів, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, митних декларацій, коносаментів, транспортних документів, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг), засвідчені в установленому законодавством порядку;
копії листів, повідомлень, які обумовлюють та обґрунтовують необхідність продовження установлених строків розрахунків, засвідчені в установленому законодавством порядку.
Оформлення та подання резидентами в електронній формі для одержання висновку документів, оформлення та видача Мінекономіки в електронній формі висновку здійснюються через Єдиний державний портал адміністративних послуг згідно з вимогами законодавства у сфері електронних довірчих послуг і цього Порядку.
За приписами пункту 6 Порядку № 104, строк продовження розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів обчислюється не раніше одержання Мінекономіки документів.
З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що висновок Мінекономіки щодо продовження строків розрахунків за відповідною зовнішньоекономічною операцією є індивідуальним юридичним актом, який виданий на перевищення встановлених законодавством строків розрахунків, який, у тому числі, усуває відповідальність за правопорушення, й звільняє позивача від відповідальності у вигляді сплати пені.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №813/6485/14, від 10 квітня 2020 року у справі №810/1221/16, від 5 січня 2021 року у справі №804/828/16, від 29 січня 2021 року у справі №801/9330/13-а, від 15 лютого 2022 року у справі №160/816/20.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ТОВ «Негабарит-Сервіс» (покупець) та іноземною фірмою Goldhofer Aktiengesellschaft (продавець) 15 грудня 2023 року укладено зовнішньоекономічні контракти №АА05804 та №АА05805.
Відповідно до пунктів 1.1. вище вказаних контрактів продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити на умовах контракту товар, зазначений в додатку 1, який є невід`ємною частиною контракту.
Загальна ціна контракту № АА05804 становить 94000 євро, а контракту №АА05805 - 731000 євро.
Згідно пункту 4.1. контракту № АА05804 оплата за поставлений товар здійснюється покупцем в євро, шляхом передоплати 20%, що становить 18800 євро до моменту виготовлення товару та 80% що становить 75200 євро після усного повідомлення про готовність товару до поставки.
Пунктом 4.1. контракту №АА05805 визначено, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем в євро, шляхом передоплати 20%, що становить 146200 євро до моменту виготовлення товару та 80% що становить 584800 євро після усного повідомлення про готовність товару до поставки.
На виконання умов контракту №АА05804 від 15 грудня 2023 року, за періоді з 15 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року позивачем перераховано продавцю «Goldhofer Aktiengesellschaft» попередню оплату у сумі 18800 євро, що у загальній сумі еквівалентно 779754,44 грн, згідно наступної платіжної інструкції в іноземній валюті №181 від 16 січня 2024 року, яка проведена банком 16 січня 2024 року, граничний термін надходження ТМЦ 13 липня 2024 року.
За період з 15 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року ТОВ «Негабарит-Сервіс» по контракту №АА05804 від 15 грудня 2023 року ТМЦ не надійшли.
На виконання умов контракту № АА05805 від 15 грудня 2023 року у періоді з 15 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року позивачем перераховано на адресу «Goldhofer Aktiengesellschaft» (продавець) попередню оплату у сумі 410200 євро, що у загальній сумі еквівалентно 17557497,46 грн, згідно платіжних інструкцій в іноземній валюті: №180 від 16 січня 2024 року, проведено банком 16 січня 2024 року на суму 146200 євро/6063835,06 грн, граничний термін надходження ТМЦ 13 липня 2024 року; № 8634 від 18 червня 2024 року, проведено банком 18 червня 2024 року на суму 264000 євро/11493662,40 грн, граничний термін надходження ТМЦ 14 грудня 2024 року.
За період з 15 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року на адресу ТОВ «Негабарит-Сервіс», по контракту № АА05805 від 15 грудня 2023 року ТМЦ не надійшли.
Отже, за наведених обставин судами попередніх інстанцій встановлено, що ТМЦ у межах граничних термінів надходження від нерезидента не надійшли. Даними наведеними в Акті перевірки та відповідними розрахунками за контрактами від 15 грудня 2023 року: №АА05804, №АА05805 підтверджується, що станом на 16 жовтня 2024 року (кінець періоду перевірки) у позивача обліковувалась дебіторська заборгованість на загальну суму 429000 євро.
Cудами попередніх інстанцій правомірно зазначено, що у відповідності до приписів статті 13 №2473-VIII, підставою для не нарахування (зупинення нарахування) пені є: звернення резидента із позовом до суду, міжнародного комерційного арбітражу про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або до уповноваженого органу відповідної країни про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента; дія форс-мажорних обставин (за наявності відповідної довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту); висновок про подовження строків розрахунків, виданий центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
У свою чергу, позивачем не надано доказів звернення із позовом до суду чи компетентного органу, а також не надано довідки (сертифікату) Торгово - промислової палати України про наявність форс - мажорних обставин, як і не надано у період проведення перевірки відповідного висновку про продовження строків розрахунків.
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, оскільки відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25 листопада 2024 року №0325850709 про застосування до позивача санкцій у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 1955240, 20 грн, то колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Негабарит-Сервіс».
Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.
У касаційній скарзі ТОВ «Негабарит-Сервіс», як на підставу для скасування рішення судів посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалюючи оскаржувані рішення не врахували правову позицію викладену Верховним Судом у постановах від 4 грудня 2018 року у справі №813/6485/14; від 10 квітня 2020 року у справі №810/1221/16, від 5 січня 2021 року у справі №804/828/16, від 29 січня 2021 року у справі №801/9330/13-а, від 15 лютого 2022 року у справі №160/16/20, від 16 травня 2024 року у справі №380/17885/22, які на думку позивача, ухвалені у подібних правовідносинах. 
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає такі посилання безпідставними, оскільки подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). 
Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи. 
Як вже було зазначено у цій постанові, Верховний Суд у наведених постановах, аналізуючи приписи статті 13 Закону №2473-VIII, дійшов висновку, що висновок, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, щодо продовження строків розрахунків за імпортною операцією усуває відповідальність за правопорушення, скоєне в минулому, а тому має зворотну дію в часі та звільняє від відповідальності у вигляді пені. Зокрема Верховним Судом вказано, що висновок Мінекономіки щодо продовження строків розрахунків за відповідною зовнішньоекономічною операцією є індивідуальним юридичним актом, який виданий на перевищення встановлених законодавством строків розрахунків, який у тому числі, усуває відповідальність за правопорушення, й звільняє позивача від відповідальності у вигляді сплати пені. 
Колегія суддів у цій справі у повній мірі погоджується із такими висновками, а тому вважає за необхідне зазначити про помилковість посилання в оскаржуваній постанові судом апеляційної інстанції на те, що Висновки Міністерства економіки України про продовження строків розрахунків за імпортною операцією не мають зворотньої дії у часі. 
Разом з тим, необхідно зазначити, що у справах на які посилається позивач, судами було встановлено, що товариствами висновки щодо продовження строків розрахунків за імпортною операцією були надані під час проведення перевірки або під час здійснення адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, якими застосовано санкції у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Крім того, висновками щодо продовження строків розрахунків за імпортною операцією були продовжені граничні строки розрахунків, у періоді, за який здійснювалася перевірка.
Проте, у справі, яка розглядається, у судовому засіданні представник відповідача надала пояснення, в яких зазначила, що санкції у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням  нараховані за період з 14 липня 2024 року по 10 жовтня 2024 року включно. 
У свою чергу, представником позивача у судовому засіданні підтверджено, що під час проведення перевірки податковому органу висновки Міністерства економіки України про продовження строків розрахунків за імпортною операцією ТОВ «Негабарит-Сервіс» не надавалися, оскільки на момент її проведення були відсутні. Зокрема представник позивача пояснив, що ТОВ «Негабарит-Сервіс» до Міністерства економіки України у період з 14 липня 2024 року по 10 жовтня 2024 року неодноразово зверталося із заявами щодо продовження строків розрахунків, проте отримувало відмови у такому продовженні.
Висновки Міністерства економіки України про задоволення заяви про продовження граничних строків розрахунків його довірителем було отримано 11 та 12 листопада 2024 року, а також 10 грудня 2024 року. Однак, вказаними висновками продовжено граничні строки розрахунків за зовнішньоекономічною діяльністю за період, який не охоплювався перевіркою, а щодо періоду, який би охоплювався перевіркою, представник позивача у своїх поясненнях у судовому засіданні чітко не зазначив.  
Представник позивача також пояснив, що процедурою адміністративного оскарження ТОВ «Негабарит-Сервіс» не скористалося, оскільки вважало за доцільне оскаржити спірне податкове-повідомлення одразу до суду. 
Надати пояснення на запитання Суду, за який період чи з якої дати у заявах до Міністерства економіки України  позивач просив продовжити строк розрахунків за зовнішньоекономічною діяльності не зміг, оскільки цими питаннями займався інший представник Товариства.
Таким чином, під час розгляду справи, судом встановлено, що обставини справ №813/6485/14; №810/1221/16, №804/828/16, №801/9330/13-а, №160/16/20, №380/17885/22 та справи, що розглядається є відмінними.
Отже доводи й аргументи заявника касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини четвертої  статті 328 КАС України, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Постанову у повному обсязі складено 15 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                                О.В.Білоус
Судді                                                                                                     Н.Є.Блажівська
                                                                                                    І.Л.Желтобрюх