УХВАЛА
 
23 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 554/4969/22
провадження № 61-8595ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бибиком Володимиром Анатолійовичем, на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 червня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -Шевченківська районна у місті Полтаві рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа -Шевченківська районна у місті Полтаві рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд, при здійсненні судочинства, може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено порядок користування земельною ділянкою кадастровий номер 5310137000:15:015:0480 площею 985,81 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , згідно з варіантом № 8 висновку експертів № 4029/4030 за результатами проведення комісійної земельно-технічної експертизи від 30 січня 2024 року, виготовленого судовими експертами ПВ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса»: у користування ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 745,19 кв. м. Межа земельної ділянки площею 745,19 кв. м. у користуванні ОСОБА_1 проходить по точках : В-Г-Д-Е-Є-Ж-З-І-И-Й-Ї-К-Л-М-П-Р-С-Т-У-В; у користування ОСОБА_2 виділено земельні ділянки загальною площею 128,23 кв. м. (у тому числі 100,50 кв.м.+27,73 кв. м.). Межа земельної ділянки площею 100,50 кв. м, що пропонується у користування ОСОБА_2 проходить по точках: А-Б-В-У-Т-С-Р-П-М-Н-О-А. Межа земельної ділянки площею 27,73 кв. м у користуванні ОСОБА_2 проходить в точках: І-Л-К-Ї-Й-И-І. Земельну ділянку площею 22,39 кв. м залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Межа земельної ділянки площею 22,39 кв. м., що пропонується у спільне користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходить по точках: А-О-Н-М-Л-І-З-А.
Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 47 203,79 грн, які складаються із 18 877 грн - витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, 28 326,79 грн - витрат, пов`язаних із отриманням професійної правничої допомоги.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 червня 2025 рокуапеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Бибика В. А. та представника ОСОБА_2 - адвоката Будігай О. В. залишені без задоволення. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2024 року - залишити без змін.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бибика В. А. на додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2024 року задоволено частково. Додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2024 року змінено, зменшено суму судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 47 203,49 грн до 19 438,50 грн, та складаються з 10 000 грн - витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги та 9 438,50 грн - витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи.
30 червня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для подання до Верховного Суду підписаної касаційної скарги у новій редакції, у якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Заявнику роз`яснено строк, порядок виконання та попереджено про наслідки невиконання вимог ухвали.
На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду від 28 липня 2025 року ОСОБА_1 07 серпня 2025 року подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків разом з новою редакцією касаційної скарги, аналіз змісту якоїсвідчить про те, що вона є аналогічною попередній.
Заявник зазначає підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України - суд апеляційної інстанцій застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 15 травня 2017 року у справі 
№ 6-841цс16, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, від 17 лютого 2021 року у справі № 473/4829/13-ц, від 22 лютого 2022 року у справі № 577/5615/19, від 31 травня 2022 року у справі № 642/5013/17, від 02 квітня 2025 року у справі № 462/3416/20, від 17 квітня 2024 року у справі № 127/12240/22, від 28 березня 2023 року у справі № 700/313/20, від 25 вересня 2024 року у справі № 712/5278/20, від 20 січня 2025 року у справі № 509/1939/20.
Разом з тим, на наведену підставу касаційного оскарження та вказані постанови Верховного Суду заявник посилалася у первинній редакції касаційної скарги, поданій 30 червня 2025 року, та Верховний Суд в ухвалі від 28 липня 2025 року вказав, що зміст оскаржених судових рішень, обґрунтування та доводів касаційної скарги, з урахуванням фактичних обставин цієї справи, не дозволяють зробити висновок, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду, на які заявник посилається у касаційній скарзі, і що такі правовідносини є подібні до правовідносин в цій справі. Тому відсутні підстави вважати про підтвердження заявником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Зокрема, заявник зазначає, що суди не врахували наявності порядку користування земельною ділянкою, раніше погодженого власниками на підставі відповідного договору,відповідно до якого у користування ОСОБА_2 переходить 92 кв. м., а до ОСОБА_1 переходить 706 кв. м. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Враховані судами варіанти порядку користування земельною ділянкою відповідно до висновку експертів №4029/4030 за результатами проведення комісійної земельно-технічної експертизи спрямовані виключно на зменшення площі земельної ділянкиОСОБА_1 .
Проте аналіз змісту оскаржених судових рішень свідчить, що зміст позовних вимог у справі як за позовом  ОСОБА_1 , так і за зустрічним позовом ОСОБА_2 , полягав у зміні раніше погодженого власниками на підставі відповідного договору порядку користування земельною ділянкою. Зокрема, позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що раніше визначений порядок охоплює земельну ділянку площею 798 кв. м, що не відповідає площі орендованої земельної ділянки 896 кв. м. Вказана розбіжність та відсутність взаєморозуміння між ним та відповідачем в частині сплати орендної плати за користування земельною ділянкою стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. 
Згідно з оскарженими судовими рішеннями позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, визначено порядок користування земельною ділянкою площею 985,81 кв. м, а у користування ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 745,19 кв. м., яка є більшою за площу земельної ділянки, яка перебувала у його користування за раніше укладеним договором.
Оскільки заявник не підтвердив підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, інші доводи та відповідні їм підстави касаційного оскарження судових рішень у новій редакції касаційної скарги не навів, вказані в ухвалі Верховного Суду від 28 липня 2025 року недоліки не усунуто.
Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, №21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
Керуючись статтями 183, 185, 260, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 червня 2025 року у справі № 554/4969/22 вважати неподаною та повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                     Є. В. Краснощоков