ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 вересня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/808/25
Головуючий у першій інстанції – Фетісова Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1124/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про стягнення орендної плати та штрафних санкцій,-

                                       У С Т А Н О В И В:
                                                  
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (далі по тексту – СТОВ «Дружба-Нова»), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 34 430,40 грн, з яких:
- 28 977,68 грн – заборгованість по орендній платі;
- 3 620,80 грн – пеня за прострочення виконання зобов`язань;
- 366,38 грн – 3% річних від простроченої суми заборгованості;
- 1 465,54 грн – збитки від інфляції за прострочення виконання зобов`язання.
Також стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмір 968,96 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27.08.2010 між ним та СТОВ «Дружба-Нова» укладено договір оренди землі, 17.10.2017 сторони уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 27.08.2010, якою внесли зміни, виклавши його в цілому в новій редакції.
За цим договором позивачем передано в оренду земельну ділянку загальною площею 2,71 га з кадастровим номером 7424186200:04:000:0172, строком до 31.12.2024.
Пунктом 4.1. договору визначено, що орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін в розмірі 7 102,74 грн за один повний рік користування земельною ділянкою. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексу інфляції на рік виплати/нарахування.
Усупереч вимогам закону та умовам договору оренди орендар виплатив йому орендну плату за 2022 рік частково, а саме без урахування індексації, а також не виплатив орендну плату в повному обсязі за 2023 та 2024 роки. 
ОСОБА_1 указував, що неодноразово звертався до орендаря з письмовими заявами про виплату йому орендної плати. Проте СТОВ «Дружба-Нова» відповіді на дані заяви не надало, орендна плата за вказані роки залишається несплаченою. Отже, наразі в СТОВ «Дружба-Нова» перед ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором оренди, яка складає 28 977,68 грн, з яких 3 929,10 грн. - заборгованість за 2022 рік, 12 212,86 грн. - заборгованість за 2023 рік, 12 835,72 грн. - заборгованість за 2024 рік.
Зазначав, що на підставі п. 4.6. договору оренди  відповідач має сплатити йому пеню за рік прострочення виконання зобов`язання перед зверненням до суду, а також зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми та збитки від інфляції за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 відповідно до ст. 625 ЦК України.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.05.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 до СТОВ «Дружба-Нова» про стягнення орендної плати та штрафних санкцій – задоволено частково.
Стягнуто з СТОВ «Дружба-Нова» на користь ОСОБА_1 34 430,40 грн, з яких: 28 977,68 грн - заборгованість по орендній платі згідно договору оренди від 27.08.2010 за користування земельною ділянкою кадастровий номер 7424186200:04:000:0250 за 2022, 2023 та 2024 роки; 3 620,80 грн - пеня за прострочення виконання зобов`язань; 366,38 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості; 1 465,54 грн - збитки від інфляції за прострочення виконання зобов`язання.
Стягнуто з СТОВ «Дружба-Нова» на користь ОСОБА_1 968,96 грн судового збору та 4 000 грн витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позову – відмовлено.

В апеляційній скарзі СТОВ «Дружба-Нова» просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з урахуванням поданих відповідачем розрахунків, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при визначенні порядку індексації орендної плати керувався нормами права, які регулюють подібні правовідносини, а саме Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції розподілу за Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», що на думку відповідача суперечить положенням чинного законодавства України та змісту укладеного з позивачем договору оренди.
СТОВ «Дружба-Нова» зазначає, що сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов і погодили, що обчислення розміру орендної плати за поточний рік оренди здійснюється шляхом множення встановленого у п. 4.1 договору оренди землі розміру орендної плати на значення індексу інфляції за попередній рік. Договір оренди землі не містить положень щодо можливості обрахунку розміру орендної плати із застосуванням розміру проіндексованої орендної плати за попередній рік. Зміст п. 4.1 договору чітко указує на необхідність застосування індексу інфляції попереднього року до базової орендної плати, установленої договором, для розрахунку плати поточного року. Таким чином сторони не передбачали у договорі оренди застосованих позивачем та судом правил обчислення орендної плати з урахуванням індексації.
Скаржник указує, що оскільки сторони передбачили необхідність індексації при визначенні розміру орендної плати за поточний рік користування, то вона має проводитися шляхом множення розміру орендної плати, визначеного в договорі, на коефіцієнт індексації за певний рік. 
СТОВ «Дружба-Нова» вважає хибним висновок суду першої інстанції про можливість застосування до спірних відносин положень ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» за аналогією закону через те, що відносини щодо індексації соціальних виплат, які врегульовані цим законом, та відносини щодо орендної плати за землю між приватними суб`єктами, є принципово різними за правовою природою, метою та суб`єктним складом. Перші спрямовані на соціальний захист населення, другі – на врегулювання договірних відносин, які мають на меті отримання прибутку. А тому у даному випадку у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування аналогії закону, передбаченої статтею 8 ЦК України. 
Наголошує, що у цій справі відносини врегульовано як договором (п. 4.1), так і спеціальним законом - ст. 21 ЗУ «Про оренду землі», яка прямо допускає встановлення порядку індексації у договорі. 
Стверджує, що Верховний суд неодноразово звертав увагу, що неправильним є ототожнення механізму обрахунку орендної плати з урахуванням індексу інфляції, що визначений в договорі оренди та ЗУ «Про оренду землі» зі збільшенням суми основного зобов`язання з урахуванням індексів інфляції, згідно зі ст. 625 ЦК України, як компенсаційним заходом впливу на порушника зобов`язання. 
Відповідач наводить власні розрахунки, за якими розмір заборгованості за договором оренди становить: за 2022 рік - 571,76 грн, за 2023 рік – 7 238,62 грн, за 2024 рік – 6 009,31 грн, а всього заборгованість з орендної плати за 2022-2024 роки становить 13 819,69 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначає, що питання індексації орендної плати, як за договором оренди землі, так і за додатковою угодою до нього, не є суто технічним, оскільки зачіпає фундаментальні принципи цивільного права: добросовісність, справедливість, рівність сторін та баланс інтересів. Уважає, що саме через призму цих принципів необхідно аналізувати зміст пункту 4.1 додаткової угоди до договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Дружба-Нова».
Указує, що пункт 4.1 договору фіксує початкову домовленість сторін, проте у тексті договору відсутній конкретний механізм розрахунку індексації, що також не заперечує відповідач. 
На думку сторони позивача, СТОВ «Дружба-Нова» намагається довільно витлумачити норму укладеної угоди, стверджуючи, що сторони нібито погодили фіксований щорічний розрахунок індексації шляхом множення коефіцієнта інфляції на базову суму орендної плати 7 102,74 грн (без врахування індексації за попередній рік), що є припущенням і не узгоджується з умовами договору. 
Стверджує, що додаткова угода не містить прямої вказівки на механізм проведення індексації, тому слід застосовувати найбільш логічний, справедливий та уставлений підхід, а в даному випадку – послідовне перемноження коефіцієнтів інфляції на проіндексовану суму попереднього періоду. Натомість множення коефіцієнта індексації на фіксовану базу (не проіндексовану за попередній період) призводить до втрати реальної вартості орендної плати, а отже до знецінення доходу орендодавця.
Уважає, що суд правомірно застосував кумулятивний метод індексації орендної плати, що базується не лише на тлумаченні умов договору, а й на системному аналізі законодавства та судової практики.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що:
- додатковою угодою від 17.10.2017 не передбачено умови про те, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексації, що проводиться з іншого, ніж індекс інфляції показника (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки), а тому для сторін даної угоди діє норма, закріплена у ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», про обчислення розміру орендної плати саме з урахуванням індексів інфляції;
- формула та порядок обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексації за договорами оренди землі законодавством не передбачені, а тому слід керуватися нормами права, які регулюють подібні відносини, а саме Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, що затверджена Постановою КМУ від 04.10.1995 №786 та ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»;
- при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості має включатися вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період;
- заборгованість по пені підлягає стягненню з відповідача в межах річного строку позовної давності в розмірі, що обрахований позивачем;
- відповідач зобов`язаний на підставі ст. 625 ЦК України сплатити на користь позивача 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, що складає 366,38 грн та збитки від інфляції за час прострочення виплати орендної плати за цей же період в розмірі 1 465,54 грн.
Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду апеляційний суд не може, зважаючи на наступне.  

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,71 га, яка розташована на території Охіньківської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі виданого 06.09.2007 Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №867226 (а.с. 9). 
27.08.2010 між ОСОБА_1 та СТОВ «Дружба-Нова» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, 17.10.2017 між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 27.08.2010 зареєстрованого 12.04.2014 за №5333007, за якою договір оренди землі викладено в цілому в новій редакції (а.с. 10-13).
Відповідно до п.п. 1.1., 2.2. додаткової угоди орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Охіньківської сільської ради. Кадастровий номер земельної ділянки 7424186200:04:000:0172.
Пунктом 2.1. додаткової угоди передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,71 гектарів, у тому числі рілля 2,71 гектарів.
Орендодавець засвідчує, що на земельній ділянці, яка передається в оренду за цим договором не знаходяться об`єкти нерухомого майна (будинки, будівлі, споруди т.ін.) та немає інших об`єктів інфраструктури (лінійних споруд, доріг, майданчиків з твердим покриттям т.ін.) (п. 2.3. додаткової угоди). 
Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, становить 78 919,36 грн в цінах 2017 року (п. 2.4. додаткової угоди).
Пунктом 3.1. додаткової угоди передбачено, що цей договір діє до 31.12.2024, перебіг якого, за взаємною згодою та домовленістю сторін, починається із дня проведення державної реєстрації права оренди за цим договором порядку, передбаченому законодавством України. 
Відповідно до п. 4.1. додаткової угоди орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 7 102,74 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4. даного договору.
Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше).
При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше).
В разі виплати орендної плати авансом за наступні роки, розмір фактично виплаченої орендної плати за такі роки в майбутньому не індексується.
Відповідно до п.4.2 додаткової угоди, орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується орендарем на користь орендодавця шляхом видачі готівкових коштів через касу орендаря або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, зазначений в даному договорі або поштовим переказом.
Орендна плата виплачується орендарем у встановленому п.1.4 цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного податкового законодавства (п. 4.3. додаткової угоди).
Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування (п. 4.4. додаткової угоди).
Пунктом 4.6. додаткової угоди передбачено, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу.
З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №108821515 від 22.12.2017, вбачається, що 12.04.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області Вегерою В.А. зареєстровано речове право, а саме право оренди земельної ділянки за СТОВ «Дружба-Нова» на підставі укладених між СТОВ «Дружба-Нова» та ОСОБА_1 договору оренди землі від 27.08.2010 та додаткової угоди до договору оренди землі від 17.10.2017 (а.с. 8).
05.02.2024 та 01.04.2024 ОСОБА_1 звертався в до СТОВ «Дружба-Нова» з листами про виплату йому орендної плати за 2023 рік (а.с. 15, 17).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно зі ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі можуть зазначатися інші умови.
За змістом ст. 21 Закону орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового Кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч. 3 ст. 21 Закону).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України. У ч. 3 та 4 ст. 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.
Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: мети правочину, змісту попередніх переговорів, усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш у правовідносинах між собою), звичаїв ділового обороту; подальшої поведінки сторін; тексту типового договору; інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 ЦК України.
З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17.
Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 632 ЦК України).
Тлумачення ч. 2 ст. 632 ЦК України свідчить, що в цій нормі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору. У ч. 2 ст. 632 ЦК України допускається наявність винятків, які можуть бути встановлені договором або законом. При цьому в законі або ж договорі обов`язково мають бути визначені як випадки зміни ціни, так і умови такої зміни (постанова Верховного Суду від 19 серпня 2019 року в справі № 395/499/16-ц).
Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном (ч. 3 ст. 762 ЦК України). Аналіз цієї норми дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації. Індексація проводиться наймачем шляхом множення розміру орендної плати, визначеного умовами договору, на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування (постанова Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18.
Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі»).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч. 3 ст. 21 ЗУ "Про оренду землі").
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (ч. 3 ст. 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц).
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

З огляду на вищенаведені приписи закону та обставини справи, колегія суддів уважає, що районний суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для повного задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по індексованій орендній платі за землю.
Так, відповідно до  п. 4.1 додаткової угоди орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 7 102,74 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4. даного договору.
Цим же пунктом визначено, що обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше).
Орендна плата за користування земельною ділянкою повинна сплачуватися орендарем на користь орендодавця щорічно в строк до 30 грудня поточного року користування.
Як зазначалось вище вирішуючи питання щодо обчислення індексації районний суд виходив з того, що: а) додатковою угодою від 17.10.2017 не передбачено умови про те, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексації, що проводиться з іншого, ніж індекс інфляції показника (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки), а тому для сторін даної угоди діє норма, закріплена у ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», про обчислення розміру орендної плати саме з урахуванням індексів інфляції; б) формула та порядок обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексації за договорами оренди землі законодавством не передбачені, а тому слід керуватися нормами права, які регулюють подібні відносини, а саме Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, що затверджена Постановою КМУ від 04.10.1995 №786 та ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»; в) при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості має включатися вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.
Проте,  апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що умови укладених між сторонами договорів можна розтлумачити за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. 
Зокрема, ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. У додатковій угоді від 17 жовтня 2017 року сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). 
Звернувшись з позовом, ОСОБА_1 уважав, що додатковою угодою передбачено індексацію орендної плати, яка має обчислюватись кумулятивно, а СТОВ «Дружба-Нова», заперечуючи проти позову, наполягало на необхідності множення суми орендної плати, вказаної у п. 4.1 договору, на щорічний індекс інфляції.
Пунктом 15.11 укладеної додаткової угоди сторони підтвердили, що в момент вчинення цього правочину умови їм зрозумілі і відповідають дійсним намірам кожної із сторін. 
Колегія суддів вважає, що позивач не довів того, що його дійсним наміром при вчиненні правочину було отримання орендної плати з нарахуванням індексу інфляції на проіндексовану орендну плату за попередній рік, а також того, що за усталеною практикою відносин відповідача з іншими орендодавцями за аналогічних умов договорів виплата орендної плати здійснювалась кумулятивно.
У позові ОСОБА_1 розрахунок заборгованості по сплаті орендної плати здійснив, пославшись на умови укладеної між сторонами додаткової угоди до договору оренди, і не навів відповідних положень законодавства на користь свого розрахунку.  
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив про правильність застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» за аналогією закону, зазначивши, що в тексті договору відсутній конкретний механізм розрахунку індексації.
Апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин положень наведеного вище закону з огляду на те, орендна плата за землю не може бути об`єктом індексації в розумінні ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення». На користь такого висновку свідчить характер цієї виплати, яка здійснюється один раз на рік за цивільно-правовою угодою, і не підпадає під поняття «грошові доходи громадян». 
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.
Наведений перелік грошових доходів, які підлягають індексації, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Кабінетом Міністрів України не ухвалювалось рішення про включення до об`єктів індексації орендної плати за договорами оренди земельних ділянок.
Індексація доходів за ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» проводиться не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях, в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст. 3, 4 Закону). Проте умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). 
Виходячи з наведеного, суд вважає, що сторони, ураховуючи принцип належного виконання зобов`язання, домовились про те, що орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцеві орендну плату з застосуванням індексу інфляції, як про це йдеться у договорі. Нарахування та сплату орендної плати за користування належною ОСОБА_1 земельною ділянкою СТОВ «Дружба-Нова» проводило без застосування індексу інфляції, що стороною відповідача не заперечується. 
Позивач наполягав на тому, що орендна плата підлягає обрахуванню шляхом множення чергового платежу на сукупний індекс інфляції з дня укладення договору оренди. Натомість, відповідач вважав, що відповідно до умов договорів оренди землі орендар не був зобов`язаний самостійно змінювати розмір орендної плати.
Апеляційний суд доходить висновку про те, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди землі, на користь його дійсності, чинності та виконуваності, зокрема пункту 4.1 договору (щодо періоду внесення орендної плати та застосування коефіцієнту індексації станом на 01 січня року виплати/нарахування) індексована орендна плата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7424186200:04:000:0172 становить: 
за 2022 рік – 7 813,01 грн (7102,74 (орендна плата) х 1,10 (індекс інфляції станом на 01 січня 2022 року), після вирахування податків та зборів сума становить 6 289,47 грн;
за 2023 рік – 8 992,07 грн (7 102,74 (орендна плата) х 1,266 (індекс інфляції станом на 01 січня 2023 року), після вирахування податків та зборів сума становить 7 238,62 грн; 
за 2024 рік – 7 464,98 грн (7 102,74 (орендна плата) х 1,051 (індекс інфляції станом на 01 січня 2024 року), після вирахування податків та зборів сума становить 6 009,31 грн.
Беручи до уваги часткову сплату орендної плати за 2022 рік у розмірі 5717,71 грн, заборгованість з виплати індексованої орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7424186200:04:000:0172 за 2022-2024 роки становить 13 819,69 грн, з яких: за 2022 рік – 571,76 грн, за 2023 рік – 7 238,62 грн, за 2024 рік – 6 009,31 грн.

Щодо стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2025 року

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 , 3 ст. 549 ЦК України).
Згідно з п. 4.6 додаткової угоди у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Сума пені за порушення строків виплати орендної плати розраховується за формулою: сума боргу х розрахункову ставку пені в процентах річних х кількість днів прострочення зобов`язань / кількість днів у календарному році, а саме:
- за період з 31 січня 2024 року по 14 березня 2024 року 261,06 грн (7238,62 грн сума боргу х 44 кількість днів з 31 січня 2024 року по 14 березня 2024 року х (15% х 2) подвійна облікова ставка НБУ/366 кількість днів  у 2023 році);
- за період з 15 березня 2024 року по 25 квітня 2024 року 240,89 грн (7238,62 грн сума боргу х 42 кількість днів з 15 березня 2024 року по 25 квітня 2024 року х (14,50% х 2) подвійна облікова ставка НБУ/366 кількість днів у 2023 році);
- за період з 26 квітня 2024 року по 13 червня 2024 року 261,66 грн (7238,62 грн сума боргу х 49 кількість днів з 26 квітня 2024 року по 13 червня 2024 року х (13,50% х 2) подвійна облікова ставка НБУ/366 кількість днів  у 2023 році);
- за період з 14 червня 2024 року по 12 грудня 2024 року 935,88 грн (7238,62 грн сума боргу х 182 кількість днів з 14 червня 2024 року по 12 грудня 2024 року х (13% х 2) подвійна облікова ставка НБУ/366 кількість днів у 2023 році);
- за період з 13 грудня 2024 року по 31 грудня 2024 року 101,46 грн (7238,62 грн сума боргу х 19 кількість днів з 13 грудня 2024 року по 31 грудня 2024 року х (13,50% х 2) подвійна облікова ставка НБУ/366 кількість днів у 2023 році);
- за період з 01 січня 2025 року по 23 січня 2025 року 123,16 грн (7 238,62 грн сума боргу х 23 кількість днів з 01 січня 2025 року по 23 січня 2025 року х (13,50% х 2) подвійна облікова ставка НБУ/365 кількість днів у 2024 році);
- за період з 24 січня 2025 року по 31 січня 2025 року 46,01 грн (7 238,62 грн сума боргу х 8 кількість днів з 24 січня 2025 року по 31 січня 2025 року х (14,50% х 2)  подвійна облікова ставка НБУ/365 кількість днів у 2024 році).
Таким чином, сума пені складає 1 970,12 грн  (261,06 грн + 240,89 грн + 261,66 грн + 935,88 грн + 101,46 грн + 123,16 грн + 46,01 грн).

Щодо стягнення відповідальності за ст. 625 ЦК України

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.
За змістом ст. 509, 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Позивач просить нарахувати інфляційні збитки та 3% річних за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року.
Сума інфляційних збитків, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , розраховується за формулою: (сума боргу х сукупний індекс інфляції)/100% - сума боргу.
Сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить: 100,40% х 100,30% х 100,50% х 100,20% х 100,60% х 102,20% х 100,00%  х 100,60% х 101,50% х 101,80% х 101,90% х 101,40% = 111,98%.
Інфляційні збитки за указаний період з суми боргу 7 238,62 грн складають: 7238,62 грн х 111,98% - 7 238,62 грн = 867,20 грн.
Вирахування 3% річних здійснюється за формулою: сума боргу х 3% річних/100% х кількість днів/кількість днів у році.
За період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року 3% річних становить 217,16 грн (7 238,62 сума боргу х 3% річних х 366 кількість днів з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року/366 кількість днів у 2024 році).

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу СТОВ «Дружба-Нова» належить задовольнити, а рішення суду першої інстанції – скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за 2022-2024 роки у сумі 13 819,69 грн, пені за прострочення виконання зобов`язання в сумі 1 970,12 грн, інфляційних збитків у сумі 867,20 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі 217,16 грн, а всього 16 874,17 грн. 

Щодо розподілу судових витрат

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Зибінська Г.В. просила стягнути з СТОВ «Дружба-Нова» на користь ОСОБА_1 витрати, а саме судовий збір у розмірі 968,96 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача СТОВ «Дружба-Нова» - адвокат Литвиненко Д.Г. просила зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.  

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України  «Про судовий збір»).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.
При подачі позову через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 сплатив 968,96 грн судового збору. 
У зв`язку з частковим задоволення позову на 49% (16 874,17 грн х 100% / 34430,40 грн), стягненню з СТОВ «Дружба-Нова» на користь ОСОБА_1 підлягає 474,79 грн (968,96 грн х 49%) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.
При зверненні з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції СТОВ «Дружба-Нова» сплатило 1 453,44 грн (а.с. 90 зворот, 99) судового збору. У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги товариства з ОСОБА_1 на користь відповідача підлягає стягненню 1 453,44 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Частиною першою статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:
1) довіреністю;
2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За положеннями статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:
1) договір про надання правничої допомоги;
2) довіреність;
3) ордер;
4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правничої допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правничу допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правничої допомоги (ст. 27 Закону № 5076-VI).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу та підстав для їх стягнення.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №757/29103/20-ц зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Як убачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснювала адвокат Зибінська Г.В. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 05.02.2025 серії СВ № 1091533 (а.с. 7), на підставі договору №07/2025 про надання правової допомоги від 29.01.2025 (а.с. 23).
Як свідчать пункти 1, 4 договору №07/2025 про надання правової допомоги від 29.01.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Зибінською Г.В., клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в цивільній справі з приводу стягнення зі СТОВ «Дружба-Нова» невиплаченої орендної плати за земельну частку пай 7424186200:04:000:0172 та штрафних санкцій, тощо. Перелік та вартість адвокатських послуг по цьому договору засвідчується в детальному розрахунку за підписом адвоката. Ціна послуг за цим договором складає 10 000 грн.
06.02.2025 ОСОБА_1 та адвокат Зибінська Г.В. підписали детальний розрахунок робіт адвоката до договору № 07/2025 від 29.01.2025, за яким засвідчено такий перелік та вартість робіт (а.с. 23 зворот):
1. вивчення матеріалів справи, підготовка і подача через ЕС позовної заяви до СТОВ «Дружба-Нова» про стягнення невиплаченої орендної плати та штрафних санкцій через Прилуцький міськрайонний суд тривалістю 10 год., вартість 8 000 грн.
2. процесуальні документи в ході розгляду справи (заяви, клопотання, відповіді тощо), в тому числі участь в судових засіданнях (за необхідності) фактично витрачений час вартість становить 2 000 грн.

Отже, аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката Зибінської Г.В. у суді першої інстанцій та надані на його підтвердження належні, допустимі та достатні докази, у законодавчо встановлений спосіб та строки колегія суддів уважає, що вказані витрати є документально підтвердженими, а їх сума детально описана та обґрунтована у наданих документах.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Ураховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, щодо їх розміру, апеляційний суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката Зибінської Г.В. у суді першої інстанцій підлягають відшкодуванню.
У зв`язку з частковим задоволенням позовної заяви на 49% від оскаржуваної суми, з СТОВ «Дружба-Нова» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4 900 грн (10 000 грн х 49%) витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції. 

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України,-

                                         У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» – задовольнити.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про стягнення орендної плати та штрафних санкцій – задовольнити частково. 
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за договором оренди від 27.08.2010 за 2022-2024 роки у сумі 13 819,69 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язання у сумі 1 970,12 грн, інфляційні збитки у сумі 867,20 грн та 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі 217,16 грн, а всього 16 874,17 грн.
Стягнути із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» на користь ОСОБА_1 474,79 грн судового збору та 4 900 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» 1 453,44 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України. 

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», місце знаходження: 17600, смт. Варва, Прилуцький р-н, Чернігівська обл.,вул. Костянтина Кропиви, 59; ЄДРПОУ 31333767.

Головуюча                                                                     О.Є. Мамонова

Судді:                                                                             Н.В. Висоцька
              
                                                                                       О.І. Онищенко