Справа № 147/1459/24
Провадження № 22-ц/801/1293/2025
Категорія: 72
Головуючий у суді 1-ї інстанції Почкіна  О. М.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року	Справа № 147/1459/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Войтка Ю. Б., Сала Т. Б.,
секретар судового засідання Куленко О. В.,
учасники справи:
позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
відповідачка ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Тростянецької селищної ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Чубенко Сніжаною Василівною, на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Почкіної О. М., в селищі Тиврові, дата складення повного судового рішення 17 квітня 2025 року,
в с т а н о в и в :
В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Тростянецького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася його внучка ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_2 . Батько дитини ОСОБА_3 , який є сином позивача, 25 жовтня 2024 року зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Терни Краматорського району Донецької області. З 23 серпня 2023 року відповідачка вихованням дитини не займається, оскільки виїхала на постійне місце проживання за кордон, де проживає з іншим чоловіком. До мобілізації сина позивача, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , його онука проживала разом з батьком. Після мобілізації сина, позивач з дружиною забрали онуку до себе і на даний час вона проживає з ними. Відповідачка більше року не піклується про фізичний та духовний розвиток своєї дочки, не займається її вихованням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, з огляду на що позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та призначити його опікуном. Просив стягнути з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі однієї чверті усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.
02 січня 2025 року позивач подав уточнену позовну заяву в якій просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , просив стягнути з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі однієї чверті усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 1211,20 грн судового збору.
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні позову. Попереджено   ОСОБА_2   про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Покладено на Службу у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області контроль за виконанням   ОСОБА_2  своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 відносно своєї дитини. Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка більше року умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків та тривалий період проживає за кордоном. Та обставина, що на час розгляду справи вихованням і розвитком дитини займається бабуся та дідусь, так як батько зник безвісти, а матір проживає за межами України, не свідчить безумовно про те, що вона не бажає та не приймає участі у вихованні та утриманні своєї доньки, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками та тривалий період проживає за межами України. Суд не приймає до уваги визнання відповідачкою позову, оскільки відмова від батьківських прав є неправозгідною та суперечить нормам моралі, а отже порушує права дитини. 
Висновок Органу опіки і піклування виконавчого комітету Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 20 грудня 2024 року є необгрунтованим, оскільки він містить лише посилання на інформацію, отриману зі слів дідуся дитини з врахуванням змісту позовної заяви та довідок з місця навчання, інформації медичного закладу, які підтверджують тільки факт того, що мати не брала участі у шкільному житті дочки та не відвідувала з нею медичний заклад, а не те, що мати ухиляється від виховання та утримання дитини. Також у висновку зазначено, що відповідно до акту обстеження умов проживання в будинку ОСОБА_1 створено належні умови для проживання його онуки. Однак це лише підтверджує виконання позивачем обов`язку передбаченого ст. 265 СК України щодо утримання своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу, а не те що мати не піклується про дитину та не займається її розвитком, не бере участі в її утриманні. Крім цього, у висновку зазначено, що мати не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, однак не вказано, які заходи вживалися для вирішення проблемних питань, чи обговорювалася таке рішення матері на засіданні і чи приймалися відповідні рішення, та наслідки таких заходів. Крім того від батьківських прав неможливо відмовитися, оскільки така відмова є неправозгідною.
Не погодившись із прийнятим рішенням, 29 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Чубенко С. В., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідачки судові витрати.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції було встановлено, що мати дитини не виконує своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини, вказані обставини підтверджені позивачем, самою дитиною та показами свідків, при цьому суд не врахував заяви відповідачки, згідно якої вона не заперечує щодо задоволення вимог позовної заяви та підтверджує обставини викладені в ній. ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурного і духовного розвитку, не створює умов для отримання освіти, не забезпечує фінансово, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки. Дії відповідачки свідчать про її самоусування від виконання батьківських обов`язків. Оскільки малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом із дідом та бабою то через невиконання матір`ю своєї батьківських обов`язків, позивач чи його дружина позбавлені можливості стягувати аліменти на утримання дитини, що також є однією із підстав позбавлення батьківських прав відповідачки.
У встановлений законом строк від відповідачки ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Чубенко С. В. підтримала вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити. 
ОСОБА_2 з республіки Естонія скерувала на адресу апеляційного суду лист, в якому просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення апеляційної скарги.
На вимогу апеляційного суду служба у справах дітей Тростянецької селищної ради надала Висновок від 08.08.2025 року № 02-06/04, у відповідності до якого в разі позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважають за доцільне призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( діда) піклувальником над неповнолітньою.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 11);
- згідно витягу з реєстру Тростянецької територіальної громади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12);
- згідно витягу № 3 про зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданого 25 березня 2024 Четвертинівським старостинським округом, ОСОБА_3 зареєстрована за однією адресою разом з батьком ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 (а.с.13);
- згідно довідки № 154 від 24 жовтня 2024 року виданої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , був призваний на військову службу з 03 вересня 2024 року відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 зі змінами (а. с. 8);
- згідно сповіщення сім`ї (близьких родичів) безвісти зниклого, наданого ІНФОРМАЦІЯ_7 28.10.2024 № 6462 вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , призваний по мобілізації 03 вересня 2024 року, зник безвісти 25 жовтня 2024 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Терни Краматорського району Донецької області (а.с. 9);
- згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.7);
- згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що 28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій він повідомив, що з його сином ОСОБА_3 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 неподалік населеного пункту Терни Краматорського району Донецької області, зник зв`язок і місце знаходження його невідоме, внесено відомості до ЄРДР (а.с. 10);
- з довідки виданої Тростянецькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час проживає разом з дідусем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14-15);
- згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 20.12.2024 орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 (а.с. 89-91);
- під час розгляду справи в суді першої інстанції від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона зазначила, що позов про позбавлення батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та стягнення аліментів на її утримання визнає та просить розглянути справу у зв`язку із знаходженням за межами України ( Естонія). Підпис ОСОБА_2 на цій заяві засвідчений нотаріально, а також додано нотаріально посвідчені копії паспорта громадянки України та посвідка на проживання в Естонії (а. с. 122-128). 
Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться  з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. 
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках в разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків на краще неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Така позиція є сталою в правозастосуванні та неодноразово висловлювалася Верховним Судом. Суд першої інстанції вірно послався на постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 08.04.2020 у справі № 645/731/18, від 24.06.2020 у справі № 344/6374/18, від 23.12.2020 у справі № 522/21914/14, від 22.11.2023 у справі № 1915/2789/12, від 25.01.2023 у справі № 462/4705/19, які є релевантними до обставин цієї справи.
Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав, покладається на позивача.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).
Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
В справі що розглядається встановлено, що батьки дитини не перебували у шлюбі між собою. 
Батько дитини ОСОБА_3 (син позивача у справі) зник безвісти 25 жовтня 2024 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Терни Краматорського району Донецької області, місце знаходження його невідоме (а. с. 9).
Мати дитини ОСОБА_2 з серпня 2023 року виїхала в Естонію на постійне проживання, що підтверджується наданою нею посвідкою на постійне проживання, копія якої нотаріально посвідчена (а. с. 26-27).
Судом першої інстанції було допитано свідків, які показали наступне:
-свідок ОСОБА_7 пояснив, що є старостою Тростянецької територіальної громади Четвертинівського старостинського округу, проживає в АДРЕСА_2 . Смію ОСОБА_1 знає з 2003 року, зустрічається з ними доволі часто, буває до 20 разів на день, так як є їхнім сусідом. Зазначив, що онука ОСОБА_1 . ОСОБА_4 раніше постійно бувала в дідуся з бабусею, а після того, як її батька мобілізували, постійно проживає в сім"ї дідуся, ходить до школи з його будинку по АДРЕСА_3 . Дідусь разом з бабусею забезпечують онуку всім необхідним, доглядають та займаються її вихованням. Також вказав, що ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 не турбувалася за доньку навіть, коли ще проживала в Україні, а зараз вона покинула територію України та живе своїм життям, життям доньки не цікавиться, не приховувала байдужого ставлення до неї. Такий висновок він зробив спілкуючись з ОСОБА_2 більше року тому, оскільки вона за весь час розмови не поцікавилась життям доньки, а також знає це зі слів ОСОБА_4 , з якою спілкується досить часто, оскільки одним з обов`язків його, як старости, є робота з сім`ями осіб, призваних на військову службу за мобілізацією.
-свідок ОСОБА_8 вказала, що працює вчителем української мови та літератури в Четвертинівському ліцеї і є класним керівником 8 класу, в якому навчається ОСОБА_4 . З позивачем знайома, перебуває в нормальних стосунках. ОСОБА_4 знає ще з дитячого садочка, оскільки її менший внук ходив разом з нею в садочок. Вказала, що найбільше турбуються про ОСОБА_4 бабуся та дідусь та зазначила, що ОСОБА_4 активна дівчинка, щоденно відвідує школу. З того часу як батька ОСОБА_4 мобілізували, про неї піклуються дідусь та бабуся. Свідок вказала, що з матір`ю ОСОБА_4 за весь час ні разу не спілкувалася, бачила її ще коли ОСОБА_4 була в першому класі. Мати жодного разу не телефонувала їй як класному керівнику та не цікавилася навчанням доньки. Зазначила, що ОСОБА_2 поїхала з села приблизно два роки тому, але навіть коли вона була вдома, то вела неправильний спосіб життя, постійно пропадала, про дитину весь час піклувалися дідусь та бабуся. Підтвердила, що батьківські збори завжди відвідує бабуся дівчинки, а також оплачує її харчування в школі. Також свідок зазначила, що ОСОБА_4 важко переживає зникнення батька, але завдячуючи піклуванню та контролю з боку бабусі та дідуся її успішність покращилась.
- свідок ОСОБА_9 зазначила, що проживає в АДРЕСА_2 , та є сусідкою позивача, з яким перебуває в добрих відносинах. ОСОБА_1 знає давно, адже проживає з ним в одному селі. Свідок підтвердила, що ОСОБА_2 не бачила вже протягом 2 років, а про ОСОБА_4 піклувався батько, а зараз, на час відсутності батька про ОСОБА_4 дбають бабуся та дідусь, тому вона зробила висновок що мати ОСОБА_10 ухиляється від виконя нею батьківських обов`язків. Також свідок вказала, що дівчинка більшість часу проводила з батьком, а матір вона бачила раз чи два на місяць.
За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
В судовому засіданні суду першої інстанції було заслухано думку неповнолітньої ОСОБА_3 , яка зазначила, що навчається в Четвертинівському ліцеї з першого класу, зараз навчається у восьмому класі, займається волейболом, співами, навчається посередньо. Контролює виконання домашнього завдання бабуся. Наразі проживає з бабусею та дідусем. Раніше жила з мамою та татом, а коли мама поїхала за кордон проживала з батьком. Розповіла суду, що мама працювала в м. Гайсин, потім зникла на 3 дні і після чого зателефонувала та повідомила, що виїхала за кордон. Перед цим мати отримала закордонний паспорт і повідомила батька, що буде їхати в Польщу. Батько знищив цей паспорт. Згодом мати зробила інший паспорт і виїхала за кордон. Повідомила суду, що з матір`ю спілкується рідко. Наразі та проживає в Естонії. Після того, як мати повідомила, що вже не приїде, вона телефонувала до неї, але з розмови зрозуміла що їй не потрібна. Також зазначила, що мати не приймає участь в її вихованні, не надсилає кошти. Коли ще мама спілкувалась з татом, то вона надсилала декілька разів кошти. Матері немає вже рік і сім місяців і за цей час лише 3-4 рази надсилала кошти. Коли неповнолітня 3-4 місяці назад просила відповідачку скинути кошти, так як вона, як матір, зобов`язана утримувати дитину, відповідачка повідомила що у неї їх немає. Мати заробляє близько 1000 євро та інколи надсилає кошти бабусі на валютну карту або своїй сестрі. Мамина сестра проживає в ОСОБА_11 . З тіткою ОСОБА_4 не спілкується, адже це вона відправила маму за кордон, допомогла зробити їй паспорт, так щоб ніхто про це не знав. Бабуся та дідусь по маминій лінії померли. У матері є дві сестри ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . З ОСОБА_14 вона спілкується, влітку приїжджала до неї в гості. Також повідомила, що у неї є рідна сестра ОСОБА_15 , зараз їй 19 років, вона проживає в Могилів-Подільську, працює в магазині, та зазначила, що у них з сестрою одна мама, але різні батьки. Сестра поїхала в ОСОБА_16 адже там живе її батько і, коли ще мати була вдома, приїжджала до них в гості. Також повідомила, що тітка ОСОБА_12 розповідала, що мама телефонує їй один раз в декілька місяців. Вважає, що маму не цікавить життя доньки. Коли мати виїхала за кордон то у неї з`явилось багато різних чоловіків. Зазначила також, що коли відповідачка проживала з батьком та донькою, не раз на неї піднімала руку, не слідкувала за порядком, також вона часто вживає алкоголь. Батько дочці допомагав, готував їсти, а мати нічого не робила. Були випадки, коли її розшукувала поліція, коли батько ввечері засинав, мати втікала з дому. ОСОБА_17 погрожувала татові по телефону, казала що в неї є люди, які можуть його вбити. Також ОСОБА_4 зазначила, що це вона запропонувала бабусі та дідусю позбавити батьківських прав маму, адже не хоче мати таку матір. Розповіла, що мати постійно провокувала батька і одного разу він її вдарив, мама пішла в іншу кімнату спати, а тато її (дочку) заспокоював і обіцяв, що більше такого не буде. Коли батьки сварилися, то вона йшла до бабусі, бабуся її завжди заспокоювала. Мати часто погрожувала, що вона втопиться чи поріже собі вени, тому вона завжди хвилювалась за неї. В ОСОБА_18 вона мала чоловіка, потім коли поїхала за кордон мала інших чоловіків. Крім того, зазначила, що бабуся та дідусь повідомили матері про те, що подали позов до суду про позбавлення її батьківських прав та просили щоб вона надіслала необхідні документи, натомість мама повідомила що любить свою дочку. Однак бабуся з дідусем вказали їй, що вона не виконує батьківських обов`язків, не надсилає кошти, після чого вона погодилась і надіслала необхідні документи. Також ОСОБА_4 повідомила, що намагалася з нею спілкуватися, телефонувала та писала їй, однак мати ігнорувала її дзвінки або писала що немає часу і хоча в неї є контакти, вона не хоче з дочкою спілкуватися та зазначила, що їй неприємно мати таку маму, соромно за неї, адже були чутки, що вона жінка легкої поведінки.
З урахуванням встановлених обставин в справі, показань свідків, допитаних в судовому засіданні, пояснень, які давала в суді першої інстанції ще на той час неповнолітня дитини ОСОБА_6 , беззаперечно можна виснувати про те, що доведеним є те. що мати дитини ОСОБА_2 не цікавилася та не цікавиться життям доньки, не бере участі у її вихованні, не спілкується з нею в тій мірі, в якій повинна спілкуватися мати. Свідки, які допитувалися в судовому засіданні – це люди, які безумовно обізнані про ставлення матері до дитини: свідок ОСОБА_7 є сільським головою та проживає по сусідству, свідок ОСОБА_9 теж сусідка, свідок ОСОБА_8 – вчитель та класний керівник дівчинки. Відтак немає підстав сумніватися в тому, що їх свідчення є правдивими, об`єктивними та в своїй сукупності підтверджують те, що мати дитини – ОСОБА_2 не цікавилася донькою ні будучи в Україні, ні тим паче, коли виїхали за кордон, не брала участі в її вихованні, яким займався до призову до лав ЗСУ батько та батьки з його боку: дід (який є позивачем у справі) та баба, а після того як батько був призваний на службу – дід та баба.
ОСОБА_2 достеменно відомо про те, що батько дитини – ОСОБА_3 зник безвісти, виконуючи свій обов`язок по захисту Батьківщини та дитина залишилася без законного представника, однак вона навіть після того (з жовтня 2024 року) не змінила своє ставлення до дитини, не вживала жодних заходів для того, щоб налагодити зв`язок з дитиною, брати участь у її житті та утриманні, або ж забрати її до себе.
Всі ці обставини були підтверджені і самою опитаною в судовому засіданні неповнолітньою ОСОБА_3 ..
Обґрунтованим є і висновки органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , затверджений рішенням виконавчого комітету Тростянецької селищної ради від 20 грудня 2024 року № 386, який базується не тільки на поясненнях позивача ОСОБА_1 , але й з урахуванням інформації з ліцею, де навчається дитина, лікаря, з яким укладено декларацію, в онлайн-режимі опитано матір дитини ОСОБА_2 , яка вчергове підтвердила, що за кордоном і не збирається повертатися, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.
Відтак, всі ці обставини у своїй сукупності безумовно свідчать про те, що позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з урахуванням особливої обставині, наявної в житті дитини, а саме того, що батько дитини зник безвісти, - буде відповідати найкращим інтересам дитини, яка наразі фактично не має законного представника, який би міг виступати в її інтересах, починаючи з елементарних питань (до прикладу, проведення профілактичного щеплення), до , наприклад питань отримання допомоги від держави у зв`язку з тим, що батько зник безвісти, захищаючи Батьківщину.
В справі що розглядається висновок про невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків доведено належними та допустимими доказами, він ґрунтується не лише на визнанні позову відповідачкою, що не може бути взято за основу для задоволення позову.
Суд першої інстанції хоча і вірно встановив фактичні обставини справи, проте не дав їм належної оцінки у сукупності, не обґрунтував в чому полягають найкращі інтереси дитини в разі відмови у позові, адже дитина, як уже зазначалося, залишилася без батьківського піклування та без законного представника, що тільки погіршує її становище, а наявність матері лише в свідоцтві про народження, без будь-яких об`єктивних намагань з боку останньої брати участь у вихованні та утриманні дитини, лише шкодить в даному випадку інтересам дитини.
Суд віднісся до розгляду справи формально: хоча й послався на судову практику, але в жодній зі справ, на які є посилання в оскаржуваному судовому рішенні, не була предметом розгляду ситуація, яка склалася в справі що розглядається, яка є винятковою з вище перелічених підстав.
ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасувало лише правовий зв`язок між ним та його дітьми, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми.
Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідачка фактично не виконує свої батьківські обов`язки тривалий час, а через зникнення безвісти батька дитина перебуває в стані правової невизначеності: дід і баба хоча й мають право на виховання внуків (стаття 257 СК України), проте не є законними представниками дитини в силу закону, відтак дитини позбавлена батьківського піклування, тому апеляційний суд виснує, що є всі підстави для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав, це відповідає якнайкращим інтересам дитини та не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.
Також в силу приписів статті 169 СК України, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_2 , що вона у разі настання обставин, які свідчать про зміни в її поведінці та зміні обставин, які стали підставою для позбавлення батьківських прав, вправі до досягнення дитиною повноліття звернутися до суду з позовом про поновлення, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Статтею 60 ЦК передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч. 3); встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування (ч. 4).
Наведені положення слід розуміти таким чином, що коли при розгляді справи суд встановить, що особа позбавлена батьківського піклування, то це є достатньою підставою для порушення і розгляду судом питання про встановлення опіки чи піклування над дитиною і призначення піклувальника, навіть у тих випадках, коли таку вимогу не було заявлено. 
Необхідно звернути увагу на те, що відповідно до положень частин 3, 4 ст. 60 ЦК суд призначає опікуна або піклування за поданням органу опіки та піклування.
Вбачається, що замість подання у матеріалах справи наявний висновок № 02-06/-4 від 08 серпня 2025 року служби у справах дітей Тростянецької селищної ради, який свідчить про згоду цього органу на призначення позивача ОСОБА_1 (діда) піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
З огляду на згаданий висновок, прив`язаність дитини до діда, існування тісних родинних зав`язків, те, що дитина тривалий час проживає з дідом та бабою, апеляційний суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 піклувальником ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
При визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України). 
Розмір аліментів на одну дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).
Враховуючи аліментний обов`язок матері дитини, суд вважає можливим стягувати з відповідачки на користь дитини аліменти в розмірі частки від заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення позивача із позовом до суду: з 12 листопада 2024 року та до повноліття дитини.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції є таким, що постановлене за невірної оцінки фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Тому рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року підлягає скасуванню з постановленням нового: про задоволення позову.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Роз`яснити ОСОБА_2 , що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Призначити ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , піклувальником неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 1/4 частку її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Тростянецької селищної ради Гайсинського району ЄДРПОУ 04326224, місцезнаходження: вул. Соборна, 77, селище Тростянець, Вінницька область, індекс 24300.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, ЄДРПОУ 42859572, місцезнаходження: вул. Соборна, 37 селище Тростянець, Вінницька область, індекс 24300.
Повне судове рішення складено 08.09.2025р.

Головуюча                                                                                 Т. М. Шемета

Судді:                                                                                        Ю. Б. Войтко

                                                               Т. Б. Сало