Справа № 128/736/25
Провадження № 22-ц/801/2192/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року	Справа № 128/736/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О., 

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Коллект Центр»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Олексієнка О. Ю. залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У березні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що 06 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір № 2109582259054 та договір № 2109582242286, підписані електронним підписом позичальника, за умовами якого позикодавцем на умовах платності, строковості та зворотності, перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 1 000 грн та 5 900 грн відповідно.
ОСОБА_1 свого обов`язку із повернення кредитних коштів та процентів за їх користування належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитними договорами.
01 грудня 2021 року було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема, за договорами № 2109582259054 та №2109582242286.
10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема, за договором №2109582242286. 
10 березня 2023року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема, за договором №2109582259054. 
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до ОСОБА_1 за договорами №2109582242286 та №2109582259054. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості: 
- за договором № 2109582259054 від 06 квітня 2021 року становить 17 674,20 грн, з яких 1 000 грн – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 16 674,20 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
- за договором № 2109582242286 від 06 квітня 2021 року становить 104 277,78 грн, з яких 5 900 грн – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 16 98 377,78 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 78 961,63 грн, з яких 6 900 грн – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 72 061,63 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Покликаючись на викладене, ТОВ «Коллект Центр» у заявленому позові просило суд стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 78 961,63 грн, а також 2 422,40 грн судового збору та 16 000 грн витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2025 року позов було задоволено повністю та стягнуто з відповідачки на користь позивача 78 961,63 грн, а також 2 422,40 грн судового збору та 16 000 грн витрат на правничу допомогу.
При цьому суд зазначив, що дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не подав відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково в розмірі 1879,80 грн за договором № 2109582259054 та 11090,82 грн за договором № 2109582242286, а також пропорційно зменшити судові витрати.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 10 вересня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Голота Л. О.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 вересня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з огляду на те, що боржник не здійснив жодного платежу за умовами кредитного договору кредитор вже на перший день після спливу місячного строку, про який йдеться у п. 2.1.1.2 договорів набув права вимоги дострокового повернення кредиту, а тому подальше користування кредитом стало неправомірним, а за неправомірне користування кредитом позивач не вправі був нараховувати відсотки за його користування.
Відповідно до розрахунків заборгованості розмір боргу за кожним договором на 31 день після отримання кредиту був таким: за договором № 2109582259054 (кредит на 1 000 грн) заборгованість становила 1 879,80 грн; за договором № 2109582242286 (кредит на 5 900 грн) заборгованість становила 11 090,82 грн. Отже кредитор має право вимагати лише зазначені суми боргу.
Окрім того розмір нарахованих відсотків є значно завищеним та неспівмірним із розміром тіла кредиту.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Також 02 жовтня 2025 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи із викликом сторін, однак оскільки клопотання не містить належного обґрунтування, апеляційний суд доходить висновку про відмову у його задоволенні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Щодо договору №2109582259054 від 06 квітня 2021 року;
06 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг №2109582259054 (а. с. 20-21).
Згідно п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 
Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. 
Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі – «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 
а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; 
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); 
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); 
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). 
д) тип процентної ставки – фіксована.
Договір містить паспортні дані відповідачки, адресу її електронної пошти, номер телефону, договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Цього ж дня у такий же спосіб ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору, у якій зазначені аналогічні умови кредитування, та яка містить паспортні дані відповідачки, адресу її електронної пошти, номер телефону та номер карткового рахунку – НОМЕР_1 (а. с. 21).
На звороті а. с. 21-23 знаходяться паспорт споживчого кредиту, графік погашення платежів також підписані відповідачкою.
Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Вер фор пей» грошові кошти у розмірі 1 000 грн були зараховані на картку НОМЕР_1 06 квітня 2021 року о 14 год 48 хв, номер договору згідно інформації кредитора 2109582259054 (а. с. 31).
Як видно із розрахунку заборгованості за договором №2109582259054, здійсненним ТОВ «Служба миттєвого кредитування» станом на 30 листопада 2021 року розмір заборгованості становить 8 010 грн, з яких 1 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7 010 грн – заборгованість за відсотками (а. с. 32).
Відповідно до копії договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Фактор), укладено договір про те, що клієнт – первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 168 947 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а. с. 39-41). Відповідно до копії платіжного доручення №307600018 від 03 грудня 2021 року фактор виконав своє зобов`язання перед клієнтом шляхом сплати грошових коштів за договором факторингу (а. с. 41)
Згідно з копією актів приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) передало реєстр боржників, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Фактор) прийняло в кількості 2560 штук в електронному вигляді на флеш-носії, у розмірі 12,9 Мбайт (зворот а. с. 41).
Відповідно до копії реєстру боржників та витягу із реєстру за договором факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, під №15635 вказана ОСОБА_1 , загальна заборгованість якої за договором № 2109582259054 складає 8 010 грн, з яких 1 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7 010 грн – заборгованість за відсотками (а. с. 42-44).
Згідно із розрахунком заборгованості за договором № 2109582259054, здійсненого ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10 березня 2023 року (дата кінця нарахування 05 квітня 2022 року) розмір заборгованості за договором становив 17 674,20 грн, з яких 1 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 16 674,20 грн – заборгованість за відсотками (а. с. 35).
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язанні виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором (а. с. 52-57).
Відповідно до копії реєстру боржників до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року за № 13905 вказана ОСОБА_1 , сума заборгованості якого за кредитним договором № 2109582259054 становить 17 674,20 грн, з яких 1 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 16 674,20 грн – заборгованість за відсотками (зворот а. с. 57-59, 60). 

Щодо договору № 2109582242286 від 06 квітня 2021 року;
06 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг №2109582242286 (а. с. 24-25).
Згідно п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 
Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. 
Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі – «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 
а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; 
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); 
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); 
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). 
д) тип процентної ставки – фіксована.
Договір містить паспортні дані відповідачки, адресу її електронної пошти, номер телефону, договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Цього ж дня у такий же спосіб ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору, у якій зазначені аналогічні умови кредитування, та яка містить паспортні дані відповідачки, адресу її електронної пошти, номер телефону та номер карткового рахунку – НОМЕР_1 (а. с. 25).
На звороті а. с. 25-27 знаходяться паспорт споживчого кредиту, графік погашення платежів також підписані відповідачкою.
Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Вер фор пей» грошові кошти у розмірі 5 900 грн були зараховані на картку НОМЕР_1 06 квітня 2021 року о 14 год 48 хв, номер договору згідно інформації кредитора 2109582242286 (а. с. 33).
Як видно із розрахунку заборгованості за договором №2109582242286, здійсненним ТОВ «Служба миттєвого кредитування» станом на 30 листопада 2021 року розмір заборгованості становить 47 259 грн, з яких 5 900 грн – заборгованість за тілом кредиту, 41 359 грн – заборгованість за відсотками (а. с. 34).
Відповідно до копії договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Фактор), укладено договір про те, що клієнт – первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 168 947 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а. с. 39-41). Відповідно до копії платіжного доручення №307600018 від 03 грудня 2021 року фактор виконав своє зобов`язання перед клієнтом шляхом сплати грошових коштів за договором факторингу (а. с. 41)
Згідно з копією актів приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) передало реєстр боржників, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Фактор) прийняло в кількості 2560 штук в електронному вигляді на флеш-носії, у розмірі 12,9 Мбайт (зворот а. с. 41).
Відповідно до копії реєстру боржників та витягу із реєстру за договором факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, під №15635 вказана ОСОБА_1 , загальна заборгованість якої за договором № 2109582242286 становить 47 259 грн, з яких 5 900 грн – заборгованість за тілом кредиту, 41 359 грн – заборгованість за відсотками (а. с. 42-43, 45).
Згідно із розрахунком заборгованості по договору № 2109582242286, здійсненого ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10 січня 2023 року (дата кінця нарахування 05 квітня 2022 року) розмір заборгованості за договором становив 104 277,78 грн, з яких 5 900 грн – заборгованість за тілом кредиту, 57 018,78 грн – заборгованість за відсотками (а. с. 36).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язанні виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором (а. с. 46-48).
Відповідно до копії реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року за № 4628 вказана ОСОБА_1 , сума заборгованості якого за кредитним договором № 2109582242286 становить 104 277,78 грн, з яких 5 900 грн – заборгованість за тілом кредиту, 98 399,78 грн – заборгованість за відсотками (а. с. 50-51, 61). 

Позиція суду апеляційної інстанції
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.
На підтвердження позовних вимог позивачем було надано підписані ОСОБА_1 у електронному вигляді кредитні договори, докази отримання на виконання договорів кредитних коштів у безготівковій формі, розрахунки заборгованості.
Уклавши такі договори на умовах, викладених в них, відповідачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорах.
У відповідності до умов кожного із укладених договорів, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладанні договору.
Доказів того, що персональні дані відповідачки (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки) були використані іншими особами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачкою не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій ОСОБА_1 не зверталася.
Таким чином, колегія суддів вважає, що кредитні договори, укладені в електронній формі між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування», відповідають вимогам Закону і доводять факт існування волевиявлення сторін на їх укладання.
Кредитні кошти за договорами надавались ОСОБА_1 в безготівковій формі на реквізити банківської карти, вказаної нею в особисто підписаних договорах.
Доказів того, що банківські картки, на які були перераховані кредитні кошти, їй не належать або що кредитні кошти не надходили на такий рахунок відповідачка не надала.
Зі змісту розрахунків заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом були нараховані у відповідності до умов кредитних договорів.
Враховуючи зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до правомірних висновків про доведеність укладання та підписання ОСОБА_1 з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитних договорів та невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення позичених в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань.
У апеляційній скарзі відповідачка зазначає, що відповідно до пункту 2.1.1.2 кредитних договорів, Товариство має право: «у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі». Як вбачається із розрахунків заборгованості, вона не здійснила жодного платежу. А відтак за умовами кредитних договорів, кредит після протермінування сплати хоча б на один місяць, користування кредитними коштами стало неправомірним з огляду на набуття кредитором права на вимогу дострокового повернення кредиту в повному обсязі, тому за неправомірне користування кредитом позивач не вправі був нараховувати відсотки за його користування.
Апеляційний суд відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки вимога повернення кредиту достроково відповідно до п. 2.1.1.2 кредитних договорів є правом, а не обов`язком позивача. 
Окрім того відповідно до п. 1.4. договорів проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (протягом фактичного строку користування кредитом. Отже, оскільки ОСОБА_1 продовжує фактично користуватися кредитними коштами, не повернувши їх ані на користь первісного кредитора, а ні на користь наступних кредиторів, нарахування процентів поза межа 16-денного строку повністю відповідає погодженим сторонами умовам договору.
Також апеляційної інстанції не бере до уваги покликання скаржниці на правову позицію, викладену у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23, оскільки відносини у ній не є релевантними із відносинами, які склалися між сторонами у цій справі. У вказаній справі, як було встановлено судом, позичальник на виконання умов договору ще в перші місяці строку дії договору сплатив грошові кошти, що перевищували розмір тіла кредиту, натомість ОСОБА_1 заборгованість за кредитом не погашалася жодного разу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, слід залишити за нею.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2025 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за нею.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                 В. В. Оніщук

Судді                                                                         Л. О. Голота

                                                                               В. П. Рибчинський