ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/12188/25	Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П. 	
Провадження № 33/817/441/25 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія -  ч.1 ст.172-6 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю: 
       особи, яка притягується до адміністративної відповідальності —          ОСОБА_1 
       прокурора — Дедюх Т.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя  справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2025 року,-
В С Т А Н О В И Л А :

       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. 
       Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривні. 
Згідно даної постанови, ОСОБА_1 , сержант служби цивільного захисту, який проходив службу на посаді водія-санітара медико-санітарної частини аварійно рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС у Тернопільській області, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Київська, 21, Тернопільської області, та відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закону), примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, будучи звільненим з вказаної посади 26.07.2024 року, та зобов`язаним протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 24.03.2025 о 14:04 подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та постановити нову, якою звільнити його від відповідальності за малозначністю вчиненого діяння на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження стосовно нього закрити.
       Вказані вимоги мотивує тим, що у ОСОБА_1 не було можливості вчасно подати декларацію, оскільки він здійснював догляд за важкохворою бабусею у селі.
       Зазначає, що в подальшому ним було подано декларацію, хоч із порушенням строку, але з урахуванням визнання ним своєї вини, щирого розкаяння, відсутності обтяжуючих вину обставин, поведінки після вчиненого, що свідчить про малозначність діяння та можливість застосування до винного, відповідно до вимог ст.22 КУпАП усного зауваження.
       Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав змінену апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прокурора, який вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
       Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові та ніким із учасників не оспорюється й в цій частині не оскаржується, а отже апеляційним судом не перевіряється..
       Водночас, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, місцевий суд в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, згідно з якими адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
       При накладенні стягнення ураховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
       Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії»).
       Суд апеляційної інстанції також враховує практику ЄСПЛ про те, що застосований захід має бути пропорційним переслідуваній меті.
       Як вказав  ОСОБА_1 , після звільнення з займаної ним посади 26.07.2024 року він не подав вчасно декларацію, оскільки він здійснював догляд за важкохворою бабусею у селі і будь-яких повідомлень про необхідність подання декларацій з місця роботи, з якої він звільнився - не отримував. Також зазначив, що дізнавшись про необхідність такого декларування, він одразу 24.03.2025 року подав відповідну декларацію з власної ініціативи, тобто ще до моменту проведення перевірки та виявлення даного факту відповідним контролюючим органом.
       Такі доводи апелянта апеляційний суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
       Як вбачається з пам`ятки при звільненні із служби цивільного захисту (роботи) осіб начальницького складу та державних службовців ДСНС України (а.с.21) ОСОБА_1 23.07.2024 року було роз`яснено необхідність до подання ним декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування за попередній рік подати декларацію після звільнення, про що свідчить підпис ОСОБА_1 ..
       Натомість, ОСОБА_1 лише через 8 місяців, а саме 24.03.2025 о 14:04 подав на офіційний веб-сайт НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).
       При цьому, як вбачається з інформації Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Базарського старостинського округу від 22.08.2025 року №89 1.) в с.Базар Чортківського району Тернопільської області наявна мережа інтернет та мобільного зв`язку, провайдер “Колумбус Біттернет”, оператор мобільного зв`язку “Київстар”; 2.) жителька села Базар Чортківського району Тернопільської області ОСОБА_2 (бабуся ОСОБА_1 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по питанню постійного догляду в старостинський округ не зверталася.
       Отже, у період з часу звільнення, а саме з 26.07.2024 року до 24.03.2025 року ОСОБА_1 мав реальну можливість подати декларацію після звільнення, однак не зробив цього.
       Відповідно до вимог ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. 
       Суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані вище обставини та конкретні обставини вчиненого  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, не вбачає підстав до застосування ст.22 КУпАП, як про це ставить питання в апеляційній скарзі останній.
       Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про запобігання корупції», ст. 294 КУпАП, суддя - 

       П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2025 року відносно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.172-6 КУпАП - без змін.
       
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя