ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6016/25                                        Головуючий суддя І інстанції Невеніцин Є. В.
Провадження № 33/818/1166/25                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       05 вересня 2025 року                                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Бреславець М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бреславець М.Г. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 05 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Постановою встановлено, що 20.03.2025 року о 19 год. 38 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту перемоги, 73А у м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою газоаналізатору Драгер, результат огляду 1,3 проміле. 
       В своїй апеляційній скарзі захисник Бреславець М.Г. просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, а також вважала, що вона ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи і має бути скасована. Вказувала, що суд першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства належним чином не з`ясував обставини справи, розглянувши справу поверхнево, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах цієї справи, не відповідають фактичним обставинам справи. Вважала, що суд першої інстанції упереджено розглянув цю справу та незаконно визнав ОСОБА_1 винним. Вказувала, щ матеріали справи не містять жодних достовірних та беззаперечних відомостей щодо факту вчинення інкримінованого правопорушення. Вважала, що працівники поліції під час виявлення ознак алкогольного сп`яніння та складення протоколу також діяли незаконно. Також захисник вказувала, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Бреславець М.Г. повідомила, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та узгодивши позицію захисту із захисником не виявив бажання приймати участь в апеляційному розгляді, а тому просила провести апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 271 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 , за обов`язковою участю його захисника – адвоката Бреславець М.Г.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Бреславець М.Г., яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення; відомості направлення на огляд; відомості акту огляду на стан сп`яніння; результат огляду з використанням газоаналізатору Драгер; відомості рапорту працівника поліції, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.
       Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 20.03.2025 року в м. Харкові по проспекту перемоги біля б. 73 А водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою газоаналізатора Драгер, що підтверджується тестом2628 від 20.03.2025 року, результат огляду 1,30 проміле.
       Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис. Факт ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом цього протоколу також підтверджується відомостями відеозапису, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що останній особисто та добровільно підписав цей протокол.
       Відповідно до положень ст. 267 КУпАП, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
       Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися до суду в порядку КАС України із скаргами на дії чи бездіяльність працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
       Тобто вбачається, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист, уклавши угоду з адвокатом про надання правової допомоги, однак не скористався своїм правом на оскарження дій працівників поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та під час складення протоколу стосовно нього.
       Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, а також відсутність будь-яких рішень уповноважених органів щодо незаконності дій працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та можуть бути враховані у якості доказу.
       Крім того, відповідно до відомостей роздруківки результату огляду газоаналізатору Драгер (арк. 5) вочевидь вбачається, що 20.03.2025 року у видихаємому повітрі ОСОБА_1 містився алкоголь у кількості 1,30 проміле, що поза розумним сумнівом свідчить про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
       З такими відомостями результату огляду ОСОБА_1 був ознайомлений та згоден з таким результатом, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці без будь-яких зауважень.
Крім того, відповідно до відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (арк. 6) вбачається, що ОСОБА_1 був згоден з результатом огляду на стан йог сп`яніння, оскільки в графі цього акту «З результатом згоден» він власноручно поставив свій підпис. 
Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 7) вбачається, що 20.03.2025 року екіпажем 1104 за адресою м. Харків, пр-т перемоги, 73А за порушення ПДР було зупинено авто «Хонда» під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатор Драгер, проба позитивна 1,30 проміле. На водія було складено постанову за ст. 122 ч.2 КУпАП та складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Водія було відсторонено від подальшого керування транспортним засобом, транспортний засіб припаркований без порушень ПДР.
       Враховуючи, що дії працівників поліції у будь-який спосіб не оскаржувались, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про їх об`єктивність та вважає, що вони можуть бути використані як доказ у цій справі.
Отже в рапорті зазначено, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, а захисник не надав будь-яких фактичних відомостей, які б могли спростувати цей факт, що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.
Крім того, судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання про виклик в судове засідання в суд апеляційної інстанції працівника поліції, який складав протокол.
В судове засідання в суд апеляційної інстанції працівник поліції не з`явився, однак надав свої письмові пояснення, в яких зазначив, що 20.03.2025 року було зупинено авто «ХОНДА» в м. Харкові під керуванням ОСОБА_1 . У останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора на місці зупинки – водій погодився, результат № 2628 склав 1,30 проміле. Водія відсторонено від керування та складено протокол. Також повідомив, що здійснювалась відеофіксація цієї події.
       В матеріалах справи міститься відеозапис подій, які відбувались 20.03.2025 року за участю ОСОБА_1 , які були зафіксовані на бодікамеру працівників поліції (акр. 2).
       Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль Хонда, за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 під час спілкування з останнім працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. Після цього працівники поліції розпечатав запакований мундштук, встановив його у газоаналізатор Драгер. Після цього ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатора Драгер та результат виявився позитивним, а саме 1,30 проміле, з яким останній був згоден. Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП. 
       Належить врахувати, що з відомостей відеозапису вочевидь вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатом огляді, та просив працівників поліції не складати стосовно нього протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Також з відомосте відеозапису вбачається, що працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 зі змістом протоколу та повідомили, що він відсторонений від керування транспортним засобом, тобто йому заборонено керувати автомобілем.
       Належить врахувати, що з відеозапису, поза розумним сумнівом, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками не заперечував, що саме він керував цим автомобілем, а також не заперечував щодо результату проведеного огляду на його стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестера Драгер.
       Поряд з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції дотримались порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
       Аналізуючи вимоги цієї статті об`єктивно вбачається, що працівники поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння зобов`язані залучити свідків лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису події. В цій справі працівники поліції застосували відеозапис та долучили його до матеріалів справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність не залучення свідків працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
       З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався із висновком проведеного огляду, а тому твердження апелянта про те, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння - є необґрунтованими. Зокрема, такий огляд проводиться лише зі згоди особи, яку мають оглянути, а ОСОБА_1 після проведення огляду беззаперечно погодився з його результатом.
       Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Бреславець М.Г. залишити без задоволення.
       Постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 05 червня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
              
Суддя                                                 С.К. Шабельніков