ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року	Львів	Справа № 140/10868/24 пров. № А/857/6781/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І. М., Пліша М.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року  (головуючий суддя Шепелюк В.Л., м. Луцьк) у справі № 140/10868/24 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.07.2024 №UA205140/2024/000202/1, №UA205140/2024/000203/1.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року  позов задоволено повністю.
Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що декларантом не було усунуто чи спростовано зазначені митним органом неточності та розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості. Неподання позивачем витребуваних документів, зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості. Відтак, підставою прийняття рішень про коригування митної вартості товару стало виявлення у поданих до митного контролю та оформлення розбіжностей, які безпосередньо впливали на можливість визнання заявленої за першим методом митної вартості, а також неусунення в подальшому вказаних розбіжностей декларантом. За наведених умов митниця зобов`язана самостійно здійснювати визначення митної вартості шляхом її коригування із застосуванням методів, визначених МК України.
Вважає, що митний орган правомірно скористався наданим Митним кодексом України правом на самостійне визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що між ФОП ОСОБА_1 та експортером компанією «KALKOMAT BIS BAC MUCHA SPOLKA JAWNA» укладено контракт №0210/1-2023 від 02.10.2023. За умовами контракту 0210/1-2023 покупець купує техніку, супутнє обладнання та комплектуючі за цінами та на умовах, визначених у додатках (специфікаціях), що є невід`ємною частиною контракту. У п. 2.2 контракту сторонами погоджено, що продавець здійснює поставку товару протягом 30-ти календарних днів з моменту надходження 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця.
Між ФОП ОСОБА_1 та WIK SP.Z o.o. укладено контракт №0101/2-2024 від 01.01.2024. За умовами контракту продавець продає, а покупець купує дитячі розважальні атракціони, обладнання, супутнє обладнання та комплектуючі. Загальна сума контракту складає 150 000,00 Євро. 
ФОП ОСОБА_1 є офіційним дистриб`ютером по території України продукції заводу виробника WIK SP.Z o.o. У п. 2.2 Контракту сторонами погоджено, що продавець здійснює поставку товару протягом 30-ти календарних днів з моменту надходження 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця .
Згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, статті 257 Митного кодексу України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ФОП ОСОБА_1 подано митну декларацію МД №24UA205140044618U0 від 15.07.2024 на товар «Гральні автомати, які приводяться в дію за допомогою жетонів, без екрану, не побутового призначення, з живленням від мережі 220В, без вмісту радіоелектронних і високочастотних пристроїв, нові: Гральний автомат/ силомір «Cube sticker men» - 1шт., сер. номер 44458; Гральний автомат/ силомір «COMBOPRIZE» - 2шт., сер. номер 44480, 44753. Торговельна марка: KALKOMAT. Виробник: KALKOMAT BIS BAC MUCHA SPOLKA JAWNA, PL». Згідно МД №24UA205140044618U0 митну вартість визначено за основним методом – за ціною договору (контракту), а саме, заявлено на рівні 3300,00 EUR (євро). 
Разом з МД №24UA205140044618U0 декларантом подано перелік документів, визначених в гр.44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій»: пакувальний-лист №19/06/2-2024 від 19.06.2024; рахунок-фактура №1UА/07/24 від 01.07.2024; автотранспортна накладна від 08.07.2024; декларація про походження товару №1UА/07/24 від 01.07.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару №24JBKLO6 від 20.06.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2 від 08.07.2024; прейскурант виробника товару від 12.07.2024;  зовнішньоекономічний контракт №0210/1-2023 від 02.10.2023; доповнення до контракту (специфікація) №1906/3-2024 від 19.06.2024; договір (контракт) про перевезення №05/07/24 від 05.07.2024; копія митної декларації країни-відправлення №24PL335020E0549340 від 08.07.2024.
Волинською митницею було відмовлено позивачу у митному оформленні товару за заявленою вартістю та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/001847 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000202/1 від 17.07.2024.
В пункті 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 17.07.2024 зазначено обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості: «Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана, у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:
- відповідно п. 2.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.10.2023 N20210/1-2023 умови поставки зазначені ЄСА Костковіце, що суперечить умовам поставки, зазначеним в рахунку-фактурі від 01.07.2024 №1UA/07/24 - FCA KRAKOW. Сум та інформації щодо понесених витрат на транспортування по маршруту Костковіце- KRAKOW, які є складовими митної вартості, не надано;
- згідно гр. 23 автотранспортної накладної від 08.07.2024 №бн перевізником є SUKACH ROMAN, що суперечить перевізнику, зазначеному в документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 08.07.2024 №2 - ФОП ОСОБА_2 ;
- відповідно рахунка-фактури від 01.07.2024 №1UA/07/24 вартість товару становить 3300 евро, що суперечить вартості, зазначеній в копії митної декларації країни відправлення від 08.07.2024 №24PL351020E0549340 - 15314;
- в призначенні платежу платіжної інструкції від 20.06.2024 №24JBKLO6 зазначено, що оплата здійснена на підставі рахунка-проформи №190811-2024, однак рахунок-проформу не подано до митного оформлення.
Згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, статті 257 Митного кодексу України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ФОП ОСОБА_1 подано: МД №24UA205140044964U9 від 15.07.2024 на товари: Товар 1: «Гральні автомати, які приводяться в дію за допомогою жетонів, без екрану, не побутового призначення, з живленням від мережі 220В, без вмісту радіоелектронних і високочастотних пристроїв, нові: Аерохокей Arctic 8ft- 2шт., сер. номер 23910, 23909; Аерохокей Magic 5ft- 1шт., сер. номер 23908. Торговельна марка: WIK Виробник: WIK Sp. z o. o., PL.». Товар 2: «Гральні автомати, які приводяться в дію за допомогою жетонів, без екрану, не побутового призначення, з живленням від мережі 220В, без вмісту радіоелектронних і високочастотних пристроїв, нові: Настільний футбол OLIMPIC OUTDOOR- 1шт., сер. номер N/N; Торговельна марка: GARLANDO Виробник: GARLANDO S.P.A., IT». Згідно МД №24UA205140044964U9 митну вартість вказаного т/з визначено за основним методом – за ціною договору (контракту), а саме заявлено на рівні 5280,00 EUR (євро).
На підтвердження заявленої митної вартості товару подано наступні документи, визначені в гр.44 МД, згідно класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», а саме: пакувальний-лист №FPF/297/2024/U від 12.06.2024; пакувальний-лист №FPF/325/2024/U від 05.07.2024; рахунок-фактура №144/2024/EKS від 28.06.2024;  рахунок-фактура №152/2024/EKS від 05.07.2024; автотранспортна накладна №9299950 від 08.07.2024; декларація про походження товару №144/2024/EKS від 28.06.2024; декларація про походження товару №152/2024/EKS від 05.07.2024; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №24UA205140044617U1 від 15.07.2024; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів; картка відмови у прийнятті митної декларації №UA205140/2024/001826 від 15.07.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару №23JBKLO6 від 20.06.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару №23JBKLO7 від 05.07.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуг №38 від 08.07.2024; документ, що підтверджує вартість товару №2 від 08.07.2024; прейскурант виробника товару від 01.01.2024; зовнішньоекономічний контракт №0101/2-2024 від 01.01.2024; доповнення до Контракту (специфікація) №FPF/297/2024/ U від 12.06.2024; доповнення до Контракту (специфікація) №FPF/ З25/2024/U від 01.01.2024; договір (контракт) про перевезення №05/07/24 від 05 липня 2024 року; лист-пояснення від 15.07.2024; копія митної декларації країни-відправлення №24PL335010E00861383 від 08.07.2024; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №24UA205140044964U9. 
Вважаючи, що цих документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару за основним методом, Волинською митницею було винесені рішення про коригування митної вартості товарів щодо товарів - №UA205140/2024/000203/1 та складено картку відмови у прийнятті митої декларації №UA205140/2024/001849.
В пункті 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 17.07.2024 зазначено обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості: «Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана, у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:
- відповідно п.1.4 зовнішньоекономічного контракту № 0101/2-2024 від 01.01.2024 зазначається, що ОСОБА_1 є офіційним Дистриб`ютером по території України продукції заводу виробника WIK Sp.Z.o.o., однак дистриб`юторського договору не надано до митного оформлення. 
- платіжні інструкції 23JBKLO6 від 20.06.2024, 25JBKLO7 від 05.07.2024 не містять належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували виконання операцій за такими платіжними інструкціями. 
- відповідно договору-заявки на перевезення №05/07/24 від 05.07.2024 експедитор ФОП ОСОБА_3 , тоді як перевезення відповідно CMR А №929950 від 08.07.2024 здійснив PE SUKACH ROMAN. 
- згідно рахунку на оплату №38 від 08.07.2024 та довідки про транспортні витрати №2 від 08.07.2024 наявні відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг на території України, відомостей про вартість таких послуг до кордону не надано. 
- в рахунку-фактурі №152/2024/EKS від 05.07.2024 зазначено товар «настільний футбол OLIMPIC OUTDOOR» виробник товару WIK Sp.Z.o.o, країна походження Польща, що суперечить заявленому до митного оформлення - торговельна марка: GARLANDO. Виробник: GARLANDO S.P.A., IT. За результатами проведеного митного огляду №24UA205140044617U1 від 15.07.2024 встановлено виробника GARLANDO. Документально не надано підтверджень вказаних невідповідностей. 
Умови поставки FCA передбачають, що на покупця покладені обов`язки з оплати навантажувальних робіт, доставки. В рахунку на оплату №38 від 08.07.2024 та довідки про транспортні витрати №2 від 08.07.2024 вказана сума транспортних витрат за маршрутом перевезення, інформація про вартість навантаження відсутня. 
Зазначене свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості. 
Числові значення, зазначені в митній декларації країни відправлення №24PL335010E0861383 від 08.07.2024 не відповідають вартості товару, зазначеній в рахунках –фактурах №144/2024/EKS від 28.06.2024, №152/2024/EKS від 05.07.2024.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно. Згідно ст. 54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. 
Відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» (далі – Методичні рекомендації №476) та згідно ст.53-54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи: 1) МД від 15.07.2024 року №24UA205140044618U0: 
1) виписку з бухгалтерської документації; 
2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 
3) транспортні (перевізні) документи; 
4) банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг (за наявності); 
5) рахунок-проформу №1906/1-2024. Відповідно до ч.6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. 
Декларантом на вимогу митниці надано витяг з проведеною калькуляцією. Відповідно витягу конвертера валют зазначена сума 14506,93 злотих, що суперечить сумі, вказаній в копії митної декларації країни відправлення від 08.07.2024 №24PL351020E0549340 – 15314. 
Листом від 17.07.2024 №17/07-2 повідомлено про відсутність інших додаткових документів. 
2) МД від 15.07.2024 року №24UA205140044964U9: 
1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 
3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-лист) виробника товару; 
5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 
6) транспортні (перевізні) документи; 
7) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. 
Згідно ч.6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Декларант надав додаткові документи: лист №17/07-1 від 17.07.2024 повідомлення про надання додаткових пояснень та документів; лист б/н від 15.07.2024 пояснення від експортера; листи про конвертацію валют від 17.07.2024; лист б/н від 17.07.2024 про дистриб`юторів. 
Листом №17/07-1 від 17.07.2024 декларант повідомив про подані документи для підтвердження заявленої митної вартості. 
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню (в тому числі складових митної вартості) і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, також, вимогами ч. 6 ст. 54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. 
Митну вартість ввезеного позивачем товару визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МКУ на підставі цінової інформації, наявної в митного органу в ЄАІС. По МД від 15.07.2024 №24UA205140044618U0. Рівень митної вартості становить: товар 1 на рівні - 9484 Євро/од за МД №UA100230/2024/510536 від 28.05.2024. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість подібних товарів «Гральний автомат Kalkomat Boxer…» торговельної марки Kalkomat, країна походження PL. 
Митну вартість ввезеного позивачем товару визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МКУ на підставі цінової інформації наявної в митного органу в ЄАІС. По МД від 15.07.2024 р №24UA205140044964U9. Рівень митної вартості становить: товар №1 – 7565 Євро/шт за МД №UA100230/2024/510538 від 28.05.2024, товар №2 – 2853 Євро/шт за МД №UA209230/2024/007447 від 24.01.2024. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару з врахуванням призначення товарів, умов поставки, обсягу ввезеної партії.
Не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України).
Згідно частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Частиною першою статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 
Згідно частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. 
Частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Згідно частинами першою - п`ятою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.   У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частин першої, другої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. 
Згідно статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. 
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. 
Проте, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторонами засвідчено, що ФОП ОСОБА_1 є офіційним дистриб`ютером по території України продукції заводу виробника WIK SP.Z o.o. 
Відповідно до п. 2.2 контракту сторонами погоджено, що продавець здійснює поставку товару протягом 30-ти календарних днів з моменту надходження 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця . 
За умовами вищезначених контрактів поставляє продукцію на умовах FCA м. Кастовіце, що вказується в специфікаціях та рахунках, відповідно до Інкортемс -2020. 
Розділ №3 контрактів передбачає, що оплата за товар здійснюється 100% від загальної суми рахунку сплачує покупець на умовах попередньої оплати за товар. Як зазначалось, при ввезенні товару на митну територію застосовувались умови поставки Інкотермс –FCA (Free Carrier – «Франко перевізник»). 
Умовами FCA відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві. 
Вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. 
Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. Усі необхідні документи, котрі б підтверджували понесені витрати на транспортування подавались при митному оформленні. Понесені витрати є співмірними за заявленим напрямком руху. Крім того, по території Європейського Союзу вантажовідправник вправі самостійно визначати місце завантаження товару. 
Документи, що підтверджують взаємовідносини ФОП ОСОБА_1 та перевізником надавались при митному оформленні. 
До формуванні вартості перевезення позивач не мав жодного відношення, адже перевізником було сформовано ціну з врахуванням відстані та інших необхідних характеристик. 
Для підтвердження вартості перевезення до митного оформлення подано такі документи: договір-заявка на перевезення №05/07/24 від 05.07.2024; рахунок на оплату №38 від 08.07.2024; довідка про транспортні витрати №2 від 08.07.2024. 
Отже, понесені витрати на транспортування є співмірними із заявленим напрямком руху.
Згідно п.5 ч.10 ст.58 МК України зазначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. 
На виконання положень вищевказаної статті витрати на транспортування від місця завантаження товару від m. Debowlec (Польща) до м. Луцьк (Україна) у розмірі 10 500,00 грн включені до митної вартості товару. Числове значення складової митної вартості, що стосується вартості перевезення товару згідно з договором на перевезення вантажу міжміському та міжнародному сполученні від 05.07.2024, підтверджується поданими до митного оформлення за рахунком на оплату вантажних перевезень №38 від 08.07.2024 та довідкою №2 про транспортні витрати від 08.07.2024.
Згідно рахунку на оплату від 08.07.2024 №38 перевезення вантажів включає в себе: 1. 43-426 Debowiec (товар WIK Sp.Z o.., Польща) - 30-723 Krakow (товар KALKOMAT BIS BAC MUCHA SPOLKA JAWNA, Польща) - м/п Угринів (Україна) –                   м. Луцьк (Україна). Автомобілем: IVECO НОМЕР_1 складає 10 500,00 грн. - 43-426 Debowiec (товар WIK Sp.Z o.o., Польща) - м/п Угринів (Україна) - 4 000,00 грн. - 30-723 Krakow (товар KALKOMAT BIS BAC MUCHA SPOLKA JAWNA, Польща) - 4 000,00 грн. - м/п Угринів (Україна) - м. Луцьк (Україна) - 2 000,00 грн. - транспортно-експедиційні послуги на території України - 500,00 грн. 
Загалом транспортні витрати вантажного перевезення автомобілем становлять 10 500,00 грн. Дана інформація підтверджується рахунком-фактурою №38, довідкою про транспортні витрати від 08.07.2024 №2, виданою перевізником ФОП ОСОБА_3 із зазначенням вартості перевезення від місця завантаження до митного кордону України, вартості перевезення по митній території України.
Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24 травня 2012 року №599 визначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Відтак, наявність рахунка-фактури є достатнім документом, що підтверджує вартість транспортних послуг.
Щодо розбіжності, що перевізником відповідно до автотранспортної накладної є ФОП ОСОБА_4 , а інформація, яка підтверджується довідкою про транспортні витрати від 08.07.2024 №2, видана перевізником ФОП ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.
Апеляційним судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 існують взаємовідносини щодо організації перевезень автомобільним транспортом, транспортно-експедиційного обслуговування. В свою чергу, між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 було укладено також договір на перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні. На автотранспортній накладній мають міститись відомості самого перевізника, а не експедитора. Згідно з автотранспортної накладної від 08.07.2024 відомості про перевізника - ФОП ОСОБА_4 підтверджуються відбитком штампу.
Разом з МД 24UA205140044618U0 позивач додав довідку про транспортні витрати №2 від 08.07.2024 та вказав, що відносини між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 будувались на підставі заявки-договору №05/07/24 від 05.07.2024, тому останній у таких відносинах виступив експедитором замовленого перевезення вантажу.
За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. В Українському законодавстві таке визначення наводиться в ч. 1 ст. 929 Цивільного Кодексу України.
У даному випадку ФОП ОСОБА_3 здійснював організацію перевезення вантажу, тому, експедитором було залучено до перевезення вантажу ФОП ОСОБА_4 .
Таким чином, позивач не замовляв у такого підприємця послуг з перевезення вантажу, а взаємовідносини мали місце із експедитором - ФОП ОСОБА_3 , який вже самостійно залучав до надання послуг третіх осіб, а тому позивач не зобов`язаний був додатково надавати підтвердження вартості послуг безпосереднього перевізника вантажу.
Згідно із заявкою спірний вантаж мав перевозитись автомобілем IVECO НОМЕР_2 . Згідно із МД та CMR вантаж перевозився автомобілем саме з такими номерними знаками.
У згаданій довідці від 08.07.2024 ФОП ОСОБА_3 підтверджує перевезення вантажу за маршрутом 43-426 Debowiec (товар WIK Sp.2 o.0., Польща) - 30-723 rakw (товар KALKOMAT BIS BAC MUCHA SPOLKA JAWNA, Польща) - м/п Угринів(Україна) – м. Луцьк (Україна) .
Неважливо чи перевізник безпосередньо здійснив би замовлене перевезення власним автомобільним транспортом чи залучив би іншого суб`єкта підприємницької діяльності до цього перевезення товару, загальна вартість перевезення товару залишалась незмінною.
З огляду на погоджені між сторонами умови оплати, зобов`язання перед експортером виконано у повному обсязі, про це свідчить долучені до митного оформлення платіжні інструкції.
В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів звертається увага, що у експортних митних деклараціях містяться числові показники вартості товарів у польських злотих, що не кореспондується із вартістю згідно рахунків- фактур. 
Щодо товару 1: вартість товару становить 3 300 євро, що становить приблизно 14 506,93 польських злотих. Стосовно товару 2: сума 730 євро кореспондується із 3 098,26 польських злотих, а 4 550 євро- 19 311,05 польських злотих. 
У експортній митній декларації зазначається статистична вартість товару з врахуванням конвертації з Євро у польський злотий, використовуючи правила застосування курсів валют відповідно до законодавства країн Європейського Союзу.
На вимогу митного органу по письмових пояснень долучались витяги з проведеною конвертацією станом на день заповнення експортних митних декларації, де чітко прослідковується, що вартість у польських злотих примірно кореспондується із тією, що вказана у експортних митних деклараціях. Будь-яка курсова різниця у експортних митних деклараціях не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням декларантом ціни товару згідно з документами, виданими продавцем. 
Долучені до митного оформлення експортні митні декларації в розумінні норм митного законодавства (ст. 53 МК України) підтверджують факт проходження товарами (вантажами) митного оформлення в країні відправлення, та не можуть слугувати підтвердженням ціни у країні експорту. Єдиним документом, що підтверджує ціну товару у країні експорту є зовнішньоекономічний контракт або рахунок-фактура, в якому сторони погодили вартість товару, та яку позивач сплатив. Митний орган безпідставно розрахував статистичну вартість товару у експортній декларації та дійшов висновку, що заявлена декларантом митна вартість товару є нижчою. 
Саме лише посилання на норми європейського законодавства щодо визначення статистичної вартості без наведення конкретних законодавчих норм є припущенням, на якому не може ґрунтуватися визначення митної вартості. 
Щодо розбіжності, що у призначенні платежу платіжної інструкції від 20.06.2024 №24JBKLO6 зазначено, що оплата здійснена на підставі рахунка-проформи №1906/1- 2024, однак рахунок-проформу не подано до митного оформлення суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що сума рахунка-проформи №1906/1-2024 співпадає з платіжною інструкцією №24JBKLO6, тому дана підстава є необґрунтованою.
Стосовно зауваження митниці про відсутність «відміток виконавця надавача платіжних послуг» у рахунках-фактурах №144/2024/ЕKS та №№152/2024/ЕKS, то суд зазначає, що подані до митного оформлення банківські платіжні документи містять відмітки банківської установи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про проведення платежу.
Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. 
Банківські платіжні документи №23JBKLO6 від 20.06.2024 та №25JBKLO7 від 05.07.2024, які подавалися до митного оформлення, підтверджують оплату товару за інвойсами №144/2024/ЕKS та №152/2024/ЕKS, у них зазначена сплачена сума на суму 4 550,00 Євро та 730,00 Євро. 
Вказані банківські документи містять посилання на зовнішньоекономічний контракт, дату операції, суму операції, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін. 
Зазначені банківські платіжні документи №23JBKLO6 від 20.06.2024 та №25JBKLO7 від 05.07.2024 підтверджують здійснену оплату за поставлений товар.
Позивач ФОП ОСОБА_1 є офіційним дистриб`ютором по території України продукції заводу виробника WIK Sp.Z.o. При ввезенні на територію України товару у договірні відносини із третіми особами, окрім продавця, покупець не вступав, тому немає можливості долучати будь-які інші документи. Більше того, до письмових заперечень надавались документи на дистрибуцію, зокрема, довідка, видануаWIK Sp.z.o.o. 
Відтак, твердження митного органу у рішенні про коригування митної вартості товарів UA204000/2024/000203/1щодо відсутності дистриб`юторського договору є безпідставним.
У письмових поясненнях №17/07-1 від 17.07.2024 позивач надавав інформацію про те, що виробник товару 2 «настільний футбол OLIMPIC OUTDOOR» є GARLANDO. Документально надавались підтвердження щодо невідповідностей, а саме лист-пояснення від 15.07.2024, тобто дана підстава була аргументована позивачем, проте не взята до уваги відповідачем.
Частиною другою статті 58 МК України врегульовано, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, які зазначені вище. 
Таким чином, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.
В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт, рахунок-фактура (інвойс) та банківський платіжний документ. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Верховний суд у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16 та 13.06.2019 у справі №820/6315/15, зазначив, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Таким чином, наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
З урахуванням наведеного висновки у рішеннях від 17.07.2024 №UA205140/2024/000202/1, №UA205140/2024/000203/1 про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, є безпідставними. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. 
Відповідач митну вартість визначив за другорядним методом – резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Згідно пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Відтак, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на ідентичний або подібний (аналогічних) товар, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, відхиливши подані декларантом до митного оформлення документи. При цьому, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару й не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товарів. При цьому, подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості.
Згідно частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Щодо понесених позивачем витрат зокрема на правову допомогу, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).
Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу та враховуючи складність справи, керуючись критерієм реальності адвокатських витрат та розумністю їхнього розміру, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, дійшов правильного висновку про відшкодуванню позивачу правничу професійну допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
Решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до  ст. 139 КАС України  не здійснюється.
Керуючись ст.  311, ст.  316, ст.  321, ст.  325, ст.  328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року  у справі № 140/10868/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М. А. Пліш