П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  148/2261/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Штифурко Л.А.  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
12 листопада 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1.   У вересні 2025 адвокат Завальнюк В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Тетіївський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 

2.  В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 02.09.2025 ОСОБА_1 стало відомо, що Тетіївським ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) (винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78975688 від 01.09.2025 за постановою №24/1579 від 15.07.2024 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП, яку винесено начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 .

3. Звернувшись до третьої особи, позивач отримав копію оскаржуваної постанови, копію супровідного листа відповідача №6383 від 19.08.2025 та копію заяви відповідача про відкриття виконавчого провадження №6380 від 19.08.2025.

4. Вважає оскаржувану постанову протиправною та необґрунтованою з наступних підстав. Відповідач не повідомляв позивача про розгляд справи, копія постанови не була вручена позивачу і не направлена йому через поштове відправлення. Оскаржувану постанову відповідачем ухвалено 15.07.2024 за ніби вчинене 20.06.2024 позивачем правопорушення. Заява відповідача про відкриття виконавчого провадження №6380 від 19.08.2025, скерована третій особі більше ніж через рік супровідним листом відповідача № 6383 від 19.08.2025 за межами, встановлених ст. 38 КУпАП строків.

5. Штраф накладено за ніби відсутність у позивача військово - облікового документа, яке виявив старший групи оповіщення, молодший сержант ОСОБА_3 , який невідомо до якого органу належить.

6. Відповідно до ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, до яких молодший сержант групи оповіщення невідомо якої організації ОСОБА_3 не відноситься.

7. Водночас, копія протоколу позивачеві не вручалась. Чи підписував він якийсь документ не пам`ятає, так як втратив емоційну рівновагу внаслідок хамовитого відношення представників ТЦК та почутих образ відносно себе. Оскаржуваної постанови не отримував.

8. Вважає, що оскільки заява відповідача про відкриття виконавчого провадження №6380 від 19.08.2025, скерована третій особі супровідним листом відповідача №6383 від 19.08.2025 не містить доказів, що позивач отримував оскаржувану постанову, вона не набула форми виконавчого документу.

9. За таких обставин просив скасувати постанову №24/1579 від 15.07.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення штрафу у сумі 17000 грн. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. 16 жовтня 2025 року рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області в задоволенні позовних вимог відмовлено.  

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

12.   01 липня 2024 року, під час здійснення оповіщення громадян групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим групи оповіщення, старшим стрільцем 3 відділення охорони, 1 взводу охорони, роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшим сержантом ОСОБА_3 , було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 був відсутній при собі військово-обліковий документ під час дії воєнного стану. З метою притягнення до адміністративної відповідальності, 01 липня 2024 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 складено адміністративний протокол №Т/24/839 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, отримав копію протоколу, а також йому було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його підписами у протоколі №Т/24/839 від 01 липня 2024 року.

13. На розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 прибув, де повідомив, що звертався за видачею військово-облікового документа до ТЦК та СП за місцем проживання, однак, йому відмовили, оскільки він зареєстрований в Бориспільському районі.

14. Враховуюче вищевикладене, 15 липня 2024 року, повно та всебічно дослідивши матеріали справи №Т/24/839 від 01 липня 2024 року, з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно надавши оцінку доказам, відповідно до постанови №24/1579, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято рішення накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000, 00 грн. 

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

15. Апелянт зазначив, що відповідач не повідомляв його про розгляд справи, копія постанови не була вручена позивачу і не направлена йому через поштове відправлення. Оскаржувану постанову відповідачем ухвалено 15.07.2024 за ніби вчинене 20.06.2024 позивачем правопорушення. Заява відповідача про відкриття виконавчого провадження №6380 від 19.08.2025, скерована третій особі більше ніж через рік супровідним листом відповідача № 6383 від 19.08.2025 за межами, встановлених ст. 38 КУпАП строків. Штраф накладено за ніби відсутність у позивача військово - облікового документа, яке виявив старший групи оповіщення, молодший сержант ОСОБА_3 , який невідомо до якого органу належить. Відповідно до ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, до яких молодший сержант групи оповіщення невідомо якої організації ОСОБА_3 не відноситься.  Водночас, копія протоколу позивачеві не вручалась. Чи підписував він якийсь документ не пам`ятає, так як втратив емоційну рівновагу внаслідок хамовитого відношення представників ТЦК та почутих образ відносно себе. Оскаржуваної постанови не отримував. Вважає, що оскільки заява відповідача про відкриття виконавчого провадження №6380 від 19.08.2025, скерована третій особі супровідним листом відповідача №6383 від 19.08.2025 не містить доказів, що позивач отримував оскаржувану постанову, вона не набула форми виконавчого документу.

16. Відповідач у суді першої інстанції вказав, що позиція позивача спрямована на ухилення від відповідальності за порушення правил військового обліку, оскільки копію оскаржуваної постанови було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, а саме рекомендованим листом з повідомленням, що підтверджується квитанцією про відправку поштового відправлення №2360003377486.

17. Зазначив, що постанова №24/1579 містить описку у місці зазначення дати вчинення правопорушення. Поруч з цим, описка у постанові не виключає складу адміністративного правопорушення, оскільки постанова містить вичерпну інформацію про подію, із зазначенням всіх фактичних даних, що відносяться до справи, а також детальний опис порушених норм чинного законодавства. Вважає, що незначна описка не відміняє факту проведення загальної мобілізації та введення воєнного стану в Україні, не має істотного характеру, не впливає на можливість реалізації рішення чи його правосудність.

18. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 01 липня 2024 року №Т/24/839 чітко вказано посаду, звання та орган до якого відноситься особа, яка встановила факт вчинення правопорушення. Також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення №Т/24/839 від 01 липня 2024 року було складено головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 , тому доводи позивача в частині того, що протокол складено неуповноваженою особою є безпідставними. 

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

19. Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

20. Згідно з ч.1 ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

21. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

22. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

23. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

25. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

26. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

27. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; взяття громадян на військовий облік, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. 3).

28. Військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

29. Частиною 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

30. Згідно з п. 6 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, що була чинною до 17.05.2024 включно, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

31. Станом на 01.07.2024 приписи ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з 18.05.2024 не містять такої підстави для виключення з військового обліку, як попереднє засудження особи до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

32. При цьому, за змістом п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин (01.07.2024), взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку.

33. У пункті 4 Порядку № 560 передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.

34. Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

35. На момент виникнення спірних правовідносин, строк проведення мобілізації продовжено. Це є загальновідомими обставинами, які в силу ч. 3 ст. 78 КАС України, доказуванню не підлягають. 

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

36. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

37.    ОСОБА_1 , відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 20.01.2010 по 20.03.2015 на підставі вироку Бориспільського міськрайонного суду від 20.01.2010 за ст. 289 ч. 2 та 71 КК України строком 5 років, та що він був звільнений з Райківської виправної колонії (№73) по відбуттю строку покарання 20.03.2015.

38. Разом з тим, жодних доказів, які б підтверджували виключення з військового обліку ОСОБА_1 на цій підставі відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, що була чинною до 17.05.2024, матеріали справи не містять.

39. Таким чином, колегія суддів вважає, що станом на 01.07.2024 ОСОБА_1 був військовозобов`язаним, оскільки підлягав взяттю на військовий облік відповідно до п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, а отже є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП.

40. Частина 3 ст. 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

41. Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

42. Відповідно до Указу президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24.02.2022, який триває і по теперішній час.

43. Отже, 01.07.2024 (дата вказана у протоколі) діяв особливий період.

44. Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

45. Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

46. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

47. Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

48. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

49. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

50. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

51. При цьому, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

52. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

53. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року (набрав чинності 18 травня 2024 року) було внесено зміни до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме передбачено, що: 1)військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження; 2) у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

54. Відповідно до п.п. 10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

55. Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних і резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи, організація медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби закріплена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

56. Відповідно до п. 25 Порядку громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

57. Згідно з п. 49 вищевказаного порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

58. З аналізу вказаних правових норм можна зробити висновок, що призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.

59. Відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документ для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №559 від 16.05.2024 передбачено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України " Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення)  та видачі  військово-облікового  документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (п.1).

60. Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): 1) в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); - у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

61. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ (п. 2 Порядку № 559).

62. Згідно п. 3 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).

63. Згідно п. 14 Порядку № 559 військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках, зокрема, якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

64. Для отримання (заміни) військово-облікового документа на бланку громадянин зобов`язаний особисто звернутися з письмовою заявою до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (відповідного органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку та надати кольорову фотокартку встановленого розміру. (пункт 17 Порядку № 559)

65. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

66. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

67. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

68. Ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

69. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

70. Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

71. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

72. Відповідно до ч. 6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

73. Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

74. Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

75. Так, з досліджених в ході судового розгляду доказів в їх сукупності суд першої інстанції  дійшов правильного висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 при притягненні ОСОБА_1 15.07.2024 до адміністративної відповідальності діяв правомірно.

76. Відповідно до чинного законодавства позивач ОСОБА_1 станом на 01.07.2024 мав статус військовозобов`язаного, зобов`язаний був мати військово-обліковий документ та пред`явити його за вимогою у передбачених законом випадках.

77. Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 станом на 01.07.2024 не був військовозобов`язаною особою та вимоги Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на нього не поширюються, колегія суддів вважає безпідставними. Посилання представника позивача про те, що ОСОБА_1 станом на 01.07.2024 був виключений з військового обліку не знайшли свого підтвердження, адже належних доказів цьому не надано.

78. Згідно норм законодавства, документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку, є військово-обліковий документ.

79. Довідка з місця відбування покарання в 2015 році, на яку посилається позивач, не є та не може бути таким доказом, а свідчить лише про те, що особа відбувала покарання за вироком суду за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

80. Наявні в справі матеріали свідчать про те, що 01.07.2024 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 був відсутній військово-обліковий документ. Цей факт також не заперечувався представником позивача і в судовому засіданні з посилання на те, що ОСОБА_1 на військовому обліку не перебував.

81. Отже, суд першої інстанції  дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

83. Доводи апелянта  про те, що порядок розгляду адміністративної справи було порушено, оскільки відповідач не повідомляв позивача про розгляд справи, постанову винесено у відсутність позивача, а також те, що 15.07.2024 начальник РТЦК ОСОБА_2 був відсутній на робочому місті, і не міг розглянути справи, спростовуються матеріалами справи.

84. З копії протоколу №Т/24/839 від 01.07.2024, ОСОБА_1 був присутній при його складанні, отримав другий його примірник, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, йому було роз`яснено, він надав свої пояснення, які зафіксовано у протоколі. Жодних заперечень чи клопотань з приводу складання вказаного протоколу неуповноваженою особою або інших зауважень не висловив. Також з даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

85. Доказів того, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 був відсутній на робочому місті та що справа ним 15.07.2024 не розглядалася, пояснень позивач не надавав, стороною позивача не надано. При цьому з оскаржуваної постанови слідує, що на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 прибув, де повідомив, що звертався за видачею військово-облікового документа до ТЦК та СП за місцем проживання, однак, йому відмовили, оскільки він зареєстрований у Бориспільському районі.

86. Посилання апелянта на те, що в оскаржуваній постанові вказано, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 був складений 20.06.2024, що не відповідає фактичним обставинам, не свідчать про те, що справа про адміністративне правопорушення не розглядалась та не виключають факту правопорушення. Крім того, як слідує із відзиву на позовну заяву, дана неточність щодо дати складення протоколу є допущеною при винесенні постанови опискою.

87. Крім того, сам факт відсутності у ОСОБА_1 військово-облікового документу станом на 01.07.2024 не спростовано в судовому засіданні.

88. Доводи апелянта про те, що копія оскаржуваної постанови не була надіслана позивачеві, оскільки поштове відправлення по трек номеру 2360003377486, взагалі не зареєстроване системі Укрпошти, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

89. Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ № 270 від 05.03.2009, зокрема п.п. 121-124, 128, інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом шести місяців.

90. З квитанції, згідно якої позивачеві надсилалась оскаржувана постанова слідує, що вона надіслана 25.07.2024 року, а роздруківка трекінгу здійснена представником позивача 25.09.2025, тобто поза межами шестимісячного строку зберігання інформації.

91. За таких обставин суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги. 

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

92. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

93. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

94. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

95. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

96. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

97. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.