П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/35/25	

Категорія:112010200          Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я. 
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:10.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
 – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Житомирській області про:
-          визнання протиправними дій ГУПФ України в Житомирській області у не зарахуванні ОСОБА_1 до періодів державної служби періодів роботи на певних посадах, навчання у вищому навчальному закладі та у відмові переведення її з пенсії за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", скасувавши рішення о/р №212450013552 від 21 червня 2024 року за результатами розгляду заяви від 14 червня 2024.
-          зобов`язання ГУПФ України в Житомирській області включити до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи на посаді інспектора Бериславського районного комітету ЛКСМУ з 06 квітня 1988 року року по 19 листопада 1989 року, на посаді завідувача відділу Бериславського районного комітету ЛКСМУ з 20 листопада 1989 року по 17 січня 1991 року, на посаді ІІ секретаря Бериславського районного комітету ЛКСМУ з 18 січня 1991 року по 29 листопада 1992 року, на посаді голови Союзу молоді Бериславського району з 30 листопада 1991 року по 30 червня 1992 року, на посаді провідного профконсультанта Херсонського обласного центру профорієнтації з 01 липня 1992 року по 31 травня 1993 року, на посаді провідного профконсультанта Бериславського районного центру зайнятості з 01 червня 1993 року по 31.05.1994 року, на посаді профконсультанта І категорії Бериславського центру зайнятості з 01 червня 1994 року по 31 грудня 1995 року, на посаді економіста І категорії Бериславського центру зайнятості з 01 січня 1996 року по 15 лютого 1996 року, частину періоду роботи на посаді заступника керівника апарату — начальника відділу організаційної роботи апарату Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області з 01 квітня 2005 року по 06 серпня 2005 року та врахувати до стажу державної служби період навчання в Херсонському індустріальному інституті на денній формі навчання з 24 серпня 1982 року по 30 червня 1987 року й перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 14 червня 2024.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що відповідачем відмовлено їй в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" через недостатність стажу державної служби. При цьому, позивач наголосила, що відповідно до чинних законодавчих актів пенсії державним службовцям призначаються відповідно до Закону №889-VIII за умов: досягнення ними пенсійного віку, наявності відповідного страхового стажу та, не менше ніж 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 24 Закону №3723-XII та актами Кабінету Miнicтpiв України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року. 
Позивач зазначила, що за даними записів її трудової книжки, стаж її державної служби станом на 01 травня 2016 року складає 24 роки 7 місяців 8 днів, що дає їй право на перерахунок пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, й як наслідок оскаржуване рішення про відмову у переведенні пенсії є протиправним та антисоціальним. Крім того, відповідно до пункту д) статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 №1788 "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, проте за даними Форми РС-право, такий стаж не було враховано до загального страхового стажу, а це 4 роки 10 місяців 6 днів періоду навчання в Херсонському індустріальному інституті на денній формі навчання (з 24 серпня 1982 по 30 червня 1987), про що свідчать відповідні записи в трудовій книжці.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №889-VIII "Про державну службу" після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ "Про державну службу" і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII "Про державну службу", а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. При всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх наданих документів виявлено, що провести перерахунок пенсії позивачу немає можливості, оскільки станом на 01 травня 2016 року позивач не набула 20 років стажу державної служби та не обіймала посаду державного службовця. Стаж державної служби позивача станом на 01 травня 2016 року становить 16 років 6 місяців 26 днів. Отже, рішення Управління є правомірним та вмотивованим, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення №212450013552 від 21 червня 2024 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо переходу на пенсію згідно з Законом України "Про державну службу".
Зобов`язано ГУПФ України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 червня 2024 року щодо переведення її з пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон №1058-VI) на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти вимог – відмовлено.
Стягнуто з ГУПФ України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Житомирській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №889-VIII після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Особи, які станом на 01 травня 2016 року (дату набрання чинності Законом України "Про державну службу №889-VIII) не мають необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ, права на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, з урахуванням вимог, визначених у пунктах 10 та 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII не мають. При всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх наданих документів виявлено, що провести перерахунок пенсії позивачу немає можливості, оскільки станом на 01 травня 2016 року позивач не набула 20 років стажу державної служби та не обіймала посаду державного службовця. Стаж державної служби позивача станом на 01 травня 2016 року становить 16 років 6 місяців 26 днів. Отже, рішення Управління є правомірним та вмотивованим;
-          довідки надані до заяви від 14 червня 2024 року не можуть бути враховані при перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" так як не відповідають чинному законодавству. Довідку про заробітну плату №02-30/3488/24 від 11 червня 2024 року за період з червня 2019 по травень 2024 видано не правомірно, оскільки ОСОБА_1 в цей період займалась підприємницькою діяльністю, що не відноситься до посад державної служби.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Житомирській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Херсонській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09 травня 2024 року. 
14 червня 2024 позивач звернулась до органів пенсійного фонду з заявою щодо переведення з пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
До вказаної заяви позивач додала:
-          паспорт громадянина України;
-          довідку про присвоєння ідентифікаційного номера;
-          довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №02-30/3489/24 від 11 червня 2024 року, видану Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області;
-          довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби №02-30/3488/24 від 11 червня 2024 року, видану Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області;
-          розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації №120-к від 08 серпня 2005 року;
-          розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації №25-к від 08 серпня 2005 року;
-          розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації №80-к від 08 серпня 2005 року.
Вказану заяву за принципом "екстериторіальності" розглянув відповідач та прийняв оскаржуване рішення від 21 червня 2024 року №212450013552, яким відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". В обґрунтування прийнятого рішення відповідач зазначив, що станом на 01 травня 2016 року позивач не набула 20 років стажу державної служби та не обіймала посаду державного службовця. Згідно з поданими документами стаж державної служби станом на 01 травня 2016 року складає 16 років 06 місяців 26 днів. 
Вирішуючи справу (в частині задоволених позовних вимог), суд першої інстанції виходив з того, що законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних і комсомольських організаціях до стажу державного службовця особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року.
З матеріалів справи встановлено, що в період з 06 квітня 1988 року по 19 листопада 1989 року позивач працювала на посаді інструктора в Бериславському РК ЛКСМУ; в період з 20 листопада 1989 року по 17 січня 1991 року позивач працювала завідуючою відділом комсомольських організацій Бериславського РК ЛКСМУ. Затвердження на ці вищезгадані посади, які позивач займала здійснювалося за результатами таємного та відкритого голосування - тобто цей період роботи є роботою на виборчій та відповідній посадах. Як наслідок, період роботи позивача з 06 квітня 1988 року по 24 жовтня 1990 року підлягає зарахуванню до стажу  державної служби.
Крім того, суд встановив, що відповідачем не враховується до стажу державної служби позивача частину періоду роботи на посаді заступника керівника апарату - начальника відділу організаційної роботи апарату Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області з 01 квітня 2005 року по 06 серпня 2005 року (період відпустки по вагітності та пологам), що є безпідставним, оскільки стаж роботи в даній установі не переривався (з 15 лютого 1996 року по 15 січня 2013 року), про що свідчать відповідні записи в трудовій книжці позивачки.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, Закону України "Про державну службу" №889-VIII, Порядку обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII, втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723 (далі – Закон №3723-ХІІ), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до цього закону.
Відповідно ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 (далі – Порядок №229).
Пунктом 4 Порядку №229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII.
Так, ст. 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
В п.6 Порядку також зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно п.8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.
Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01 травня 2016 року) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
З урахуванням вищезазначених правових норм, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу", є досягнення такими особами певного віку та наявність відповідного страхового стажу. При цьому, зазначений вік визначається положеннями ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Тобто, до 01 травня 2016 року право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року відповідно до ст. 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з тим, законодавець визначив певні умови за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.
Так, відповідно п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року, є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, стажу державної служби або стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
З огляду на матеріали справи, суд встановив, що позивач досягла віку 60 років та загальний страховий стаж позивача становить 32 роки 07 місяців 18 днів. Відповідно до оскаржуваного рішення суд встановив, що відповідач визначив, що стаж державної служби позивача станом на 01 травня 2016 року складає 16 років 06 місяців 26 днів.
У пункті 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 14 вересня 1981 року, виходячи із змісту заявлених позовних вимог та спірного в рамках розгляду даної справи періоду роботи позивача слідує, що позивач:
-          24 серпня 1982 року – зарахована на перший курс денного відділення Херсонського індустріального інституту;
-          30 червня 1987 року – відрахована у зв`язку з закінченням інституту;
-          20 липня 1987 року – прийнята інженером по техніці безпеки і організації пожежної безпеки;
-          06 квітня 1988 року – звільнена по ст. 36 п.5 КЗпП УССР; 
-          06 квітня 1988 року – прийнята інструктором в Бериславський РК ЛКСМУ;
-          20 листопада 1989 року – затверджена завідуючою відділом комсомольських організацій Бериславського РК ЛКСМУ;
-          18 січня 1991 року – затверджена ІІ секретарем Бериславського РК ЛКСМУ;
-          30 листопада 1991 року – звільнена від обов`язків другого секретаря Бериславського районного комітету ЛКСМУ у зв`язку із закінченням строку повноважень, реорганізацією районної молодіжної організації і обранням головою Союзу Молоді Бериславського району;
-          30 листопада 1991 року – обрана головою Союзу Молоді Бериславського району;
-          30 червня 1992 року – звільнена від повноважень голови ради Союзу молоді Бериславського району у зв`язку з переведенням на роботу в Херсонський обласний центр профорієнтації;
-          01 липня 1992 року – прийнята по переведенню в посаді провідного профконсультанта Бериславського ПКП;
-          01 червня 1993 року – у відповідності з наказом Херсонського обласного центру зайнятості від 28 квітня 1993 року №18 "Про підпорядкування обласного центру профорієнтації і його структурних підрозділів відповідним центрам зайнятості" переведена провідним профконсультантом Бериславського районного центру зайнятості;
-          01 червня 1994 року – переведена профконсультантом І категорії Бериславського районного центру зайнятості;
-          01 січня 1996 року – у зв`язку із зміною штатного розпису переведена економістом 1 категорії Бериславського районного центру зайнятості;
-          15 лютого 1996 року – звільнена в зв`язку з переведенням на роботу в Бериславську районну державну адміністрацію; 
-          15 червня 1996 року – прийнята по конкурсу на посаду спеціалісті І категорії організаційного відділу районної державної адміністрації;
-          15 лютого 1996 року – присвоєний чотирнадцятий ранг державного службовця;
-          07 березня 1996 – переведена на посаду спеціалісті І категорії по розгляду скарг і звернень громадян;
-          14 вересня 1998 року – у зв`язку з реорганізацією структури секретаріату районної державної адміністрації та змінами у штатному розписі переведена згідно ст.32 КЗпП України на посаду спеціалісті І категорії по роботі із зверненнями громадян юридичного відділу;
-          13 грудня 1999 року – переведена згідно п.5 ст. 36 КЗпП України на посаду спеціалісті І категорії відділу організаційної і кадрової роботи, як така, що успішно пройшло стажування;
-          27 червня 2000 року – призначена на посаду начальника відділу контролю апарату райдержадміністрації згідно зі ст. 32 КЗпП України, як така, що успішно пройшла стажування. Присвоєно 13 ранг державного службовця;
-          02 вересня 2002 року – призначена на посаду начальника відділу організаційної і кадрової роботи, заступника керівника апарату райдержадміністрації, як така, що перебувала у кадровому резерві на цю посаду та успішно пройшла стажування;
-          26 червня 2004 року – присвоєно 11 ранг державного службовця;
-          05 жовтня 2004 року – увільнена з посади начальника відділу організаційної і кадрової роботи, заступника керівника апарату районної державної адміністрації згідно зі ст. 32 КЗпП України;
-          05 жовтня 2004 року – призначена на посаду заступника керівника апарату – начальника відділу організаційної роботи апарату районної державної адміністрації;
-          20 червня 2008 року – звільнена з посади заступника керівника апарату, начальника відділу організаційної роботи апарату районної державної адміністрації згідно зі ст. 31 КЗпП України.
Колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі є періоди роботи позивача на посаді інспектора Бериславського районного комітету ЛКСМУ з 06 квітня 1988 року по 19 листопада 1989 року, на посаді завідувача відділу Бериславського районного комітету ЛКСМУ з 20 листопада 1989 року по 17 січня 1991 року, на посаді ІІ секретаря Бериславського районного комітету ЛКСМУ з 18 січня 1991 року по 29 листопада 1992 року, на посаді голови Союзу молоді Бериславського району з 30 листопада 1991 року по 30 червня 1992 року.
Відповідно п.8 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Колегія суддів зазначає, що обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону №889-VIII) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі – Порядок №283).
Пунктом 3 Порядку №283 встановлено, що до стажу державної служби включається також час роботи: в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049, яким встановлено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України.
Порядком №283 щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи в комсомольських та партійних органах передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, названих абз.4 п.3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20 грудня 1999 року №1049, у якому йдеться про стаж роботи в організаціях (крім роботи в кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України, а саме: партійних, профспілкових та комсомольських.
Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України від 03 червня 1994 року №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.
Відповідно п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
Так, у вказаному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.
Діяльність ВЛКСМ була врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII та XVIII з`їздами ВЛСМ.
Пунктом 11 цього Статуту було встановлено, що одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу є демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху.
Пунктами 13,14 цього Статуту визначено, що вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації.
Пунктом 41 цього Статуту встановлено, що окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро.
З урахуванням вищенаведених правових норм, колегія суддів доходить висновку, що законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних і комсомольських організаціях до стажу державного службовця особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №2240/2515/18.
Враховуючи матеріали справи, зокрема періоди роботи позивача з 06 квітня 1988 року по 19 листопада 1989 року та з 20 листопада 1989 по 17 січня 1991 року комсомольських організацій Бериславського РК ЛКСМУ (які підтверджені трудовою книжкою) - позивач займала посади, які передбачали призначення за результатами таємного та відкритого голосування, тобто цей період роботи є роботою на виборчій та відповідній посадах.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції що період роботи позивача з 06 квітня 1988 року по 24 жовтня 1990 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.