П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/6724/25	

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

секретар – Афанасенко Ю.М.,

за участю: представника позивача – Колеснікова В.В., 
                  представника відповідача – Короткевича І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в режимі відеоконференції  апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі № 420/6724/25 за адміністративним позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Мажестик” до  Одеської митниці  про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, –

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2025 року ТОВ “Мажестик” звернулось до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просило:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024 та UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024;
визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2024/000133 від 05.09.2024 та UA500370/2024/000134 від 05.09.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ним були пред`явлені до митного оформлення товари поставлені на виконання контракту на продаж №BM-280823-UA від 28.08.2023 за МД 24UA500370 0050 21U8 від 05.09.2024 та МД 24UA500370 0050 22U7 від 05.09.2024.
Відповідачем щодо зазначених митних декларацій було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 
Позивач вважає, що підстави прийняття оскаржуваних рішень є надуманими. Щодо зауважень митниці, які викладені в рішеннях позивач зазначає таке.
Щодо ненадання належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар позивач вказує, що він надав митниці платіжні інструкції про передоплату товару за Контрактом, які формуються в програмному забезпеченні державного банку АТ “Укрексімбанк”, доступ до якого мають клієнти банку. Користувач таких банківських послуг не може впливати на форму платіжних інструкцій, які визначається самим банком. Відсутність відображення “електронного підпису” у платіжній інструкції, яка була роздрукована, не свідчить, що вона не містила (не містить) обов`язкового реквізиту, оскільки такий відображається у платіжному застосунку.
Щодо зауважень митниці до сертифікатів походження та якості, позивач зазначив, що дані документи не включені до переліку документів, які підтверджують митну вартість, а тому не можуть містити розбіжностей у розумінні ч. 3 ст. 53 МК.
Щодо зауважень контролюючого органу до зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів від 28.08.2023 № BM-280823-UA, на думку позивача оскаржувані рішення не містять розумних пояснень про прямий зв`язок між обставиною, що припускається та (не)правильністю визначення митної вартості, а саме впливом на конкретні числові показники (фактурна вартість або витрати на страхування, тощо), які не визначні в Контракті, а - в інших документах (інвойсі, договорі страхування, тощо).
Також на думку позивача немотивованим є твердження, що відсутність відомостей про фактичний розмір упаковки унеможливлює перевірку правильності визначення митної вартості самого товару, оскільки вартість упаковки вже включена до ціни товару, вона окремо не визначається та до фактурної вартості не додається.
Крім іншого, позивач вказує, що всупереч вимогам закону митний орган навіть не намагався консультуватись із декларантом, а також протиправно не обґрунтував неможливість застосування другорядних методів та не конкретизував підстави незастосування цих методів.
Відповідач проти позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 24UA500370005004U6 від 05.09.2024 та № 24UA500370005018U7 від 05.09.2024 та документи, зазначені в графі 44 МД.
У відзиві наголошено, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу, та зроблено посилання на постанови Верховного Суду від 28.07.2021 справа № 808/3022/17, від 26.07.2021 справа №813/8725/14, від 16.07.2021 справа № 804/3702/16, від 16.07.2021 справа № 804/769/16.
Як вказує відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями (МД) № 24UA500500041021U4 від 03.12.2024; № 24UA500370005018U7 від 05.09.2024 містились розбіжності та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МК України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Відповідач повідомив, що у відношенні товарів було застосовано резервний метод (метод 2 ґ). З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО “Інспектор” та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим і становить: По МД № 24UA500370005004U6 від 05.09.2024: по товару № 1 – 0,53 дол. США/кг (МД від 21.01.2024 № UA500370/2024/000535 та від 25.05.2024 № UA500370/2024/003159). По МД № 24UA500370005018U7 від 05.09.2024: по товару № 1 – 0,53 дол. США/кг (МД від 21.01.2024 № UA500370/2024/000535 та від 25.05.2024 № UA500370/2024/003159).
Відповідач зазначає, що у рішеннях про коригування митної вартості № UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024, № UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.         
З огляду на викладене відповідач зробив висновок, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024, № UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ “МАЖЕСТИК”.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 15 травня 2025 року позов задовольнив.
Визнав протиправними та скасував рішення про коригування митної вартості №UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024 та №UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024.
Визнав протиправними та скасував картки відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000133 від 05.09.2024 та №UA500370/2024/000134 від 05.09.2024.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “МАЖЕСТИК” судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 29068 (двадцять дев`ять тисяч шістдесят вісім ) грн. 80 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська митниця апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
-  судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.
-   суд першої інстанції не врахував, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 12.07.2022 у справі № 808/865/18 «обов`язок доведення митної ціни товару» лежить на позивачу;
-           інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що у ході здійснення господарської діяльності позивача - ТОВ “МАЖЕСТИК” 28.08.2023 між BASKIM KIMYA TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина (Продавець) та ТОВ “МАЖЕСТИК” (Покупець) було укладено контракт на продаж №BM-280823-UA, відповідно до предмету якого Продавець погоджується продати, а Покупець придбати хімічну продукцію або добрива. Умови (базис) поставки визначено п. 1.2. Контракту: FOB Хопа, CFR Ізмаїл (Інкотермс 2010) або інші базиси поставки згідно “Інвойсів”. Відповідно до п. 1.3. Контракту, кількість та асортимент кожної партії Товару визначається у Інвойсах або Додатках до цього Контракту. Кількість Товару зазначається в одиницях згідно Інвойсів.
Відповідно до п. 2.1. Контракту, ціна на Товар у валюті платежу зазначається в Інвойсах на кожну партію Товару. Ціна Товару включає: (a) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідним Товаром; (b) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; (с) витрати на завантаження Товарів у транспорт Покупця та оформлення необхідних документів/сертифікатів у країні відправлення (п. 2.3. Контракту).
Продавець повинен поставити Товар в упаковці, яка для митних цілей розглядається як єдине ціле з відповідним Товаром (дерев`яні ящики, мішки, захисна плівка тощо) (п. 6.2. Контракту).
29.08.2024 Компанія BASKIM виставила інвойси на суму 482 992,00 дол. США: 
№ BSK2024000000022 на поставку 23,930 тон (+- 2%) соди кальцинованої (марка Б), упакованої в 19 біг-бегів, країна походження – Оман, за ціною - 320 дол. США за 1 тону на загальну суму 7657,60 дол. США на умовах поставки CFR Ізмаїл (Україна), умови оплати – від 50% передоплати; 
№ BSK2024000000023 на поставку 1 485, 420 тон (+- 2%) соди кальцинованої (марка А), упакованої в 1 486 біг-бегів, країна походження – Оман, за ціною - 320 дол. США за 1 тону на загальну суму 475 334,40 дол. США на умовах поставки CFR Ізмаїл (Україна), умови оплати – від 50% передоплати.
З метою митного оформлення ввезеного товару декларантом позивача до Одеської митниці 05.09.2024 подано митну декларацію № 24UA500370005004U6 від 05.09.2024 на Товар №1 - Сода кальцинована (карбонат динатрію) CAS № 497-19-8, являє собою білий кристалічний порошок, масова частка Na2CO3 не менше 99%, марки B. Вага нетто – 23930 кг +/-2%. Спаковано в 19 біг-бегів. Для виробництва скла та миючих засобів. Виробник Produced by order of BASKIM KIMYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI. Торгівельна марка відсутня. Країна виробництва Оман.
05.09.2024 подано також митну декларацію № 24UA500370005018U7 від 05.09.2024 на Товар №1 - Сода кальцинована (карбонат динатрію) CAS № 497-19-8, являє собою дрібні гранули білого кольору, масова частка Na2CO3 не менше 99%, марки А. Вага нетто – 1485420 кг. Спаковано у 1489 біг-бегів (+/-2%). Для виробництва скляної продукції.
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору у сумі.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митних деклараціях митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митними деклараціями документи, зазначені у графі 44:
По митній декларації № 24UA500370005004U6 від 05.09.2024:
- Сертифікат якості б/н від 13.08.2024;
- Рахунок-фактура (інвойс) №BSK2024000000022 від 29.08.2024;
- Коносамент №2 від 30.08.2024;
- Вантажна відомість б/н від 30.08.2024;
- Сертифікат про походження товару №В 1098705 від 30.08.2024;
- Некласифікований комерційний документ - комерційна пропозиція б/н від 28.08.2024;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару №15 від 05.07.2024;
- Документ, що підтверджує вартість страхування №545 від 29.08.2024;
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 28.08.2024;
- Страховий поліс №09/01К-000206366 від 29.08.2024;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №BM-280823-UA від 28.08.2023;
- Копія митної декларації країни відправлення №24080100ЕХ00039117 від 29.08.2024.
По митній декларації № 24UA500370005018U7 від 05.09.2024:
- Сертифікат якості б/н від 12.08.2024;
- Рахунок-фактура (інвойс) №BSK2024000000023 від 29.08.2024;
- Коносамент №3 від 30.08.2024;
- Вантажна відомість б/н від 30.08.2024;
- Сертифікат про походження товару №В 1098704 від 30.08.2024;
- Загальна декларація прибуття №24UA141000921794Z2 від 02.09.2024;
- Некласифікований комерційний документ б/н від 28.08.2024;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару №15 від 05.07.2024;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару №16 від 12.07.2024;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару №18 від 02.08.2024;
- Документ, що підтверджує вартість страхування №545 від 29.08.2024;
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 29.08.2024;
- Страховий поліс № 09/01-206366 від 29.08.2024;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №BM-280823-UA від 28.08.2023;
- Копія митної декларації країни відправлення № 24080100ЕХ00039115 від 29.08.2024.
Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:
По митній декларації №24UA500370005004U6 від 05.09.2024:
1) Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 53 Кодексу документами, що підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено), транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно з нормами Закону України від 21.06.18 № 2473-VI11 “Про валюту і валютні операції” та Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.19 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.08 № 216 (далі - Положення № 216). Для підтвердження ціни, що фактично сплачена за товар, декларантом надано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 05.07.24 № 15, яка не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема підпису(ів) (власноручного(их)/електронного(их)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатись рахунком, або коду автентифікації та інформації про місцезнаходження надавача платіжних послуг отримувача. Водночас надана платіжна інструкція не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Отже, з огляду на пункт 4 частини другої статті 53 Кодексу скаржником не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар;
2) сертифікат походження не містить посилань на рахунок-фактуру , контракт або інший товаросупровідних документ, що не дає повною мірою ідентифікувати товарну партію;
3) сертифікат якості від 13.08.2024 № б/н є загальним сертифікатом виробника, не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт або інвойс, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію;
4) Аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів від 28.08.2023 № BM-280823-UA не пронумеровані та не підписані окрім останнього. Отже даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань. 
5) Відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МК України) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.3 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
По митній декларації № 24UA500370005018U7 від 05.09.2024:
1) Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 53 Кодексу документами, що підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено), транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно з нормами Закону України від 21.06.18 № 2473-VI11 “Про валюту і валютні операції” та Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.19 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.08 № 216 (далі - Положення № 216). Для підтвердження ціни, що фактично сплачена за товар, декларантом надано платіжні інструкції в іноземній валюті від 05.07.24 № 15, 12.07.24 № 16, 02.08.24 № 18, які не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема підпису(ів) (власноручного(их)/електронного(их)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатись рахунком, або коду автентифікації та інформації про місцезнаходження надавача платіжних послуг отримувача. Водночас надана платіжна інструкція не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Отже, з огляду на пункт 4 частини другої статті 53 Кодексу скаржником не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар;
2) сертифікат походження не містить посилань на рахунок-фактуру , контракт або інший товаросупровідних документ, що не дає повною мірою ідентифікувати товарну партію;
3) сертифікат якості від 12.08.2024 № б/н є загальним сертифікатом виробника, не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт або інвойс, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію; 
4) аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів від 28.08.2023 № BM-280823-UA не пронумеровані та не підписані окрім останнього. Отже даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань;
5) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.3 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
Отже, зауваження митного органу по обом митним деклараціям є ідентичними за своєю сутністю.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МК України декларанта зобов`язано надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 2) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 
Декларантом ТОВ "МАЖЕСТИК" листом від 05.09.2024 повідомлено, що більше документів подаватись не буде. 
В оскаржуваних рішеннях митницею зазначено, що всі наявні розбіжності не спростовано усіх виявлених розбіжностей та не надано усіх запитуваних додаткових документів. 
05.09.2024 Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000058/1 по (МД) № 24UA500370005004U6, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме,  було проведено аналіз баз даних АСМО “Інспектор” та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим і становить: по товару № 1 - 0,53 дол. США/кг (МД від 21.01.2024 № UA500370/2024/000535 та від 25.05.2024 № UA500370/2024/003159).
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 05.09.2024 видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000133.
05.09.2024 Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000059/1 по (МД) № 24UA500370005018U7, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме,  було проведено аналіз баз даних АСМО “Інспектор” та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим і становить: по товару № 1 - 0,53 дол. США/кг (МД від 21.01.2024 № UA500370/2024/000535 та від 25.05.2024 № UA500370/2024/003159).
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 05.09.2024 видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000134.
Вважаючи протиправними та необґрунтованими Рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ “МАЖЕСТИК” митної вартості товару судом не встановлено.
Поряд з цим, суд першої інстанції зауважив, що митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги. 
Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Митного кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч.1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Частиною першою статті 57 МК України унормовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Частиною 8 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Як встановлено під час розгляду справи  та підтверджено матеріалами справи - відповідач в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, вирішуючи питання щодо правильності застосування судом норм чинного законодавства, а також щодо обґрунтованості поданої апеляційної скарги, колегія суддів  виходить з такого.
Так, суд першої інстанції відхиляючи твердження митниці, що у наданих банківських платіжних документах відсутні належні відомості про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією, що суперечить Порядку затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.08 № 216, виходив із таких мотивів.
Як підтверджується обставинами, з`ясованими судом першої інстанції ТОВ “Мажестик” надав митниці не платіжну інструкцію, яка оформлюється для подання банку, а платіжний документ, який надає своїм клієнтам державний АТ “Укрексімбанк”, що може бути завантажений із платіжного застосунку надавача платіжних послуг, до якого мають доступ лише клієнти банка, а не будь-які ініціатори платежу. До того ж надані платіжні інструкції про передоплату товару за Контрактом, формуються в програмному забезпеченні державного банку АТ “Укрексімбанк”, доступ до якого мають клієнти банку. Користувач таких банківських послуг не може впливати на форму платіжних інструкцій, які визначається самим банком.
Ці ж обставини були підтверджені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Під час розгляду справи судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що платіжні інструкції в іноземній валюті містять посилання на Контракт, містять інформацію про найменування отримувача, його адресу, суму, валюту платежу, зазначення про передоплату соди кальцинованої (“soda ash”), що дозволяє ідентифікувати дані платіжні інструкції з поставками товару.
Разом з тим, зі змісту оскаржуваних рішень не вбачається, яким чином не зазначення в платіжних інструкціях відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, можуть вплинути на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.
В аспекті наведеного вище слід зазначити, що лише відсутність належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією самі по собі з урахуванням всіх інших наданих до митного оформлення документів, що підтверджують митну вартість товару, не можуть слугувати достатньою підставою для сумніву у визначенні митної вартості товарів.
В постанові від 17 квітня 2018 року по справі   № 815/329/17,   Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.
В постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про   умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги   при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Відхиляючи доводи митного органу щодо сертифікатів походження та якості, суд першої інстанції ґрунтовно вказав, що зазначені документи не мають відношення до процесу ціноутворення та не відносяться до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. 
Також відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковими документами, які подаються (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Щодо претензій відповідача стосовно зовнішньоекономічного договору від 28.08.2023 № BM-280823-UA, аркуші якого не пронумеровані та не підписані окрім останнього, що на думку митниці може свідчити, що даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань, суд зазначає таке.
Апеляційний суд як і суд першої інстанції зазначає, що розміщення нумерації та підпису на документі не може слугувати підставою для висновку, що такі документи підроблені, або що укладений правочин є фіктивним. Водночас, поданий позивачем до митного оформлення зовнішньоекономічний договір від 28.08.2023 №BM-280823-UA містить всі необхідні реквізити, підписи та печатки відповідальних осіб.  
Митним органом не обґрунтовано, яким чином відсутність нумерації чи підпису на аркушах договору може свідчити про його фіктивність.
Не наведено жодних важливих аргументів з цього приводу і в апеляційній скарзі.
Також в оскаржуваних рішеннях відповідач зазначає, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
Відхиляючи такі доводи митного органу суд першої інстанції слушно зауважив, що згідно з п.п. в) п. 1 ч. 10    ст. 58 Митного кодексу України    при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати понесені покупцем - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням.
Відповідно до п. 2.3. Контракту, ціна Товару включає: (a) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідним Товаром; (b) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; (с) витрати на завантаження Товарів у транспорт Покупця та оформлення необхідних документів/сертифікатів у країні відправлення.
Вказане свідчить про те, що продаж товару та його переміщення разом з упаковкою передбачено умовами контракту, вартість упаковки включається до ціни товару і витрати на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, були понесені не покупцем, а продавцем.
Окрім того суд першої інстанції встановив, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі “ 37. Процедура” митної декларації має бути зазначено “ZZ32”, в той час як у вказаній графі митної декларації № 24UA500370005004U6 від 05.092024 року та № 24UA500370005018U7 від 05.09.2024 року, позивачем зазначено “ZZ00” (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.
За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.
Твердження відповідача, що відсутність відомостей про фактичний розмір упаковки унеможливлює перевірку правильності визначення митної вартості самого товару є очевидно необґрунтованим і судом до уваги не приймається.
Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ “МАЖЕСТИК” митної вартості товару судом не встановлено.
Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги. 
Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16.
Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.
При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.
Слід зазначити, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Застосування відповідачем резервного методу було обумовлено неможливістю застосування митним органом попередніх методів, в тому числі і методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань. Між тим, під час розгляду справи встановлено, що відповідач  вказав лише номер, дату та ціну по митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті 55 Митного кодексу України. 
Принагідно слід зазначити, що копія митної декларації, що була підставою для коригування митної вартості товарів за МД № 24UA500370005004U6 від 05.092024 та № 24UA500370005018U7 від 05.09.2024 ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції відповідачем не надана.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Відтак, наявність в оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.
З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. 
З урахуванням викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції, про протиправність рішень про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024 та № UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024, відповідно правильним є і висновок суду першої інстанції, що прийняті на їх підставі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000133 від 05.09.2024 та № UA500370/2024/000134 від 05.09.2024 також є протиправними та підлягають скасуванню.             Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи митного органу, що декларантом подані не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості, серед документів наданих для підтвердження заявленого рівня митної вартості спростовуються тим, що позивачем було надано митному органу  достатній обсяг  документів, необхідних для визначення митної  вартості.
Зазначені документи не містять розбіжності та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відповідно відсутні достатнього обґрунтовані причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не зазначено інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. 
Принагідно слід зазначити, що вирішуючи спірне питання  щодо надання на думку відповідача неналежної платіжної інструкції на вимогу суду апеляційної інстанції представник ТОВ «Мажестик» долучив виписку АТ «Укрексімбанк» за рахунком № НОМЕР_1 за період з 05.07.2024 по 02.08.2024, в межах якого здійснена покупка валюти та ініційовані платежі на користь Компанії BASKIM (із зазначенням дат та часу відповідних транзакцій). Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції судом встановлено та не спростовано представником відповідача, що відомості виписки повністю узгоджуються із документами, які подав декларант разом із митними деклараціями та які долучені до матеріалів справи.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи апелянта про не надання позивачем належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар не знайшли свого підтвердження.
Колегія суддів наголошує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Водночас, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.02.2018 у справі № 820/17417/14; постанові від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17 тощо, відомості з інформаційної бази Держмитслужби мають лише допоміжний інформаційний характер та не мають жодного переважного значення. Тому саме по собі зазначення апелянтом про раніше оформлені митні декларації з вищим рівнем митної вартості товару не може вважатися належним обґрунтуванням коригування, а товари, у даному випадку - електродвигуни - не можуть порівнюватися без врахування їх характеристик.
Отже, колегія суддів констатує, що апелянтом не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи їх неповноти, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Аналогічна позиція вказана у постанові Верховного Суду від 13.08.2020 справа № 815/3451/16.
Доводи апелянта щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів з посиланням на відповідні національні та міжнародні нормативно-правові акти апеляційний суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “Мажестик” є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі № 420/6724/25 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Дата складення та підписання повного тексту судового рішення – 10 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк    А.Г. Федусик