ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/369/25  Номер провадження 33/814/935/25	Головуючий у 1-й інстанції Лівер І. В.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Горбенка П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Горбенка П.В., на постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2025 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою на
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухорабівка Полтавського р-ну Полтавської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
Відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Горбенка П.В., викладеного в запереченнях від 11 вересня 2025 року, про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 21 квітня 2025 року о 17 годині 18 хвилин по вул. Решетилівській, 14 у с. Сухорабівка Полтавського р-ну Полтавської обл. керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів, та відмовився від проходження огляду на визначення стану названого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу й у медичному закладі.
В апеляційній скарзі адвокат Горбенко П.В. просить скасувати постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених у протоколі; поліцейськими було порушено приписи законодавства, які регламентують права та обов`язки поліцейських під час несення служби, здійснювались зухвала розмова з ОСОБА_1 , образливі висловлювання, змушування ОСОБА_1 під примусом і тиском сісти в службовий автомобіль для проїзду в медичний заклад, а в разі відмови – погрози застосувати фізичну силу й одягнути кайданки; поліцією не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки. Водночас посилається на те, що в судовому засіданні місцевого суду не були допитані свідки та ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції перевірив матеріали справи, заслухав думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, перевірив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307732 21 квітня 2025 року о 17 годині 18 хвилин ОСОБА_1 по вул. Решетилівській, 14 у с. Сухорабівка Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував автомобілем «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів, та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану названого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу й у медичному закладі (а.с.1). 
Відповідно до протоколу й витягу в матеріалах справи зазначений вище транспортний засіб належить ОСОБА_1 (а.с.1, 6). Належність цього автомобіля ОСОБА_1 не оспорюється і в апеляційній скарзі.
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено те, що 21 квітня 2025 року приблизно о 17 годині 18 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , зупинився та вийшов із місця водія вказаного транспортного засобу, в якому було відчинено водійське бокове скло та в салоні якого не перебували інші особи, почав відходити від нього за відсутності інших осіб на місці події (зафіксовано як рух цього автомобіля, так і керування ним ОСОБА_1 - 00:23-00:46 хвилини відеозапису №10). Сам  ОСОБА_1 на місці правопорушення повідомляв недостовірні відомості про те, що названий вище автомобіль йому не належить і в той же час неодноразово відчиняв і зачиняв цей транспортний засіб, сідав на місце водія в його салоні. Висуваючи версію про некерування транспортним засобом, ОСОБА_1 спочатку непослідовно зазначав, що автомобілем керував інший чоловік, потім вказував, що це здійснювала дружина, яка злякалась поліцію та пішла, розповідав про старосту села Гавриленка, який попросив його витягти автомобіль тросом, що він робив і повідомляв старості, що вживав алкоголь і не може їхати. Поряд із цим ОСОБА_1 у розмові підтвердив факт керування ним транспортним засобом і вживання алкоголю, вказував, що «хотів їхати околишніми путями і попався», просив поліцейського вимкнути нагрудну камеру та цікавився щодо можливого шляху уникнення ним відповідальності. Окрім того, присутній свідок (жінка, на яку  ОСОБА_1 , вказував як на водія) заперечила те, що вона була водієм, а навпаки вказувала на факт керування саме ОСОБА_1  автомобілем. Поліцейський повідомив про наявність достатніх підстав уважати, що  ОСОБА_1  перебуває в стані  алкогольного сп`яніння, проте на вимоги поліції водій ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі. При цьому, поліцейський повідомив, що за вказані вище дії ОСОБА_1 (його відмову як водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння) щодо нього буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.9).
Таким чином, зазначені вище обставини в їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , за встановлених місцевим судом обставин і його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, через це зазначені вище дії ОСОБА_1 містять усі необхідні елементи як об`єктивної, так і суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Усупереч доводам апелянта, з матеріалів відеофіксації вбачається, що відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння була умисною, категоричною, добровільною та сформована виключно внаслідок його волевиявлення. При цьому, перевіркою безперервного відеозапису та інших письмових матеріалів справи не встановлено відомостей про здійснення поліцейськими тиску, примушування чи інших дій, які би ставили під сумнів факт керування ОСОБА_1 автомобілем і його волевиявлення, в тому числі в частині відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, допустимість, достовірність, належність доказів по справі, обгрунтованість і законність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Що стосується посилань апелянта на нероз`яснення поліцією ОСОБА_1 його прав та обов`язків, суд апеляційної інстанції зауважує наступне.
У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 наявні відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і запис про відмову ОСОБА_2 від підпису протоколу, в тому числі в цій частині. Згідно з відеозаписом під час оголошення та роз`яснення поліцейським обставин, що здійснюються в ході оформлення матеріалів провадження за фактом адміністративного правопорушення і до яких віднесено також роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 відійшов від поліцейського, попередньо своїми словесними виразами постійно перебивав поліцейського, перешкоджаючи оголошенню та роз`ясненню ним вказаних обставин, відмовився від підпису протоколу взагалі та його отримання. Тобто ОСОБА_1 було продемонстровано відмову від отримання такої інформації і така поведінка ОСОБА_1 була пов`язана саме з його волевиявленням.
При цьому, в апеляційній скарзі не зазначено, яким конкретно із визначених прав ОСОБА_1 бажав скористатись, але був позбавлений можливості це зробити, та, яким чином, це вплинуло на встановлення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, чи зміст, властивості доказів по справі, їх належність, допустимість або достовірність. Не встановлено такого впливу й судом апеляційної інстанції перевіркою матеріалів провадження.
Водночас можливість реалізації прав, передбачених законодавством України, ОСОБА_1 , який із самого початку судового провадження був представлений адвокатом, було надано під час провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, якими ОСОБА_1 і його представник - адвокат Горбенко П.В., і скористалися в повному обсязі в спосіб, який уважали за необхідне. 
Окрім того, вказані вище мотиви апелянта не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладені вище обставини, зазначені вище доводи апеляційної скарги, є необгрунтованими та не свідчать про наявність належних і достатніх підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Посилання представника як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на нездійснення місцевим судом допиту свідків та ОСОБА_1 також позбавлені підстав, оскільки наявний у матеріалах справи технічний носій інформації з відеозаписом містить відомості, необхідні для повного й усебічного з`ясування і встановлення обставин справи, повною мірою доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та ним зафіксовано процедуру оформлення поліцією відповідних матеріалів. До того ж, апелянтом не зазначено, яких саме свідків мав, на його думку, допитати суд першої інстанції, не обґрунтовано, що свідки могли повідомити суду невідомі або ж інші відомості, які мали б значення для встановлення суттєвих обставин провадження та були би відсутніми в матеріалах справи. При цьому, ОСОБА_1 мав можливість з`явитись до судів першої та апеляційної інстанцій, навести свою версію подій і заявити особисто чи через представника клопотання про здійснення його ( ОСОБА_1 ) допиту. Правом на викладення заперечень на протокол про адміністравне правопорушення та обставин, які, на думку ОСОБА_1 , мали місце, він скористався, зокрема, шляхом наведення відповідних обставин у поданих до судів першої та апеляційної інстанції процесуальних документах, його адвокатом, виступів його представника в судових засіданнях обох інстанцій, тобто в спосіб, який ОСОБА_1 уважав за потрібне.
Тому апеляційний суд не вбачає зазначених апелянтом процесуальних порушень.
Отже, викладені вище докази безперечно підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Таким чином, доводи, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що підтверджується даними довідки СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області (а.с.4).
Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Горбенка П.В., залишити без задоволення, а постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2025 року щодо  ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                         О.М. Корсун