ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 листопада 2025 року           справа №200/2261/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , адвоката Романець Вікторії Володимирівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі № 200/2261/25 (головуючий суддя І інстанції – Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                   ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 "Про призов військовозобов`язаних запасу по загальній мобілізації" від 12.11.2024 № 743 в частині призову на дійсну військову службу солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 127 від 12.11.2024 в частині зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 ;
- виключити зі списків по особовому складу Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- звільнити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з військової служби.
В обґрунтування позову зазначив, що 12.11.2024 був зупинений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ОСОБА_2 ) для перевірки документів.
При перевірці документів позивачем надано військово-облікові документи та витяг з наказу Мінекономіки про бронювання. Після перевірки документів позивача доставили до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) у супроводі співробітників цього відділу.
При цьому позивачем не порушувалися правила військового обліку.
Після прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Магдалинівка) у позивача забрали паспорт, мобільний телефон та у супроводі двох співробітників доставили до медичного закладу для проходження ВЛК.
В подальшому, спірним наказом від 12 листопада 2024 року № 743 позивач призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження служби.
При цьому, відповідачем проігноровано наявність бронювання позивача, як працівника ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС”.
Відповідач діяв всупереч вимогам чинного законодавства, тому накази підлягають скасуванню.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 "Про призов військовозобов`язаних запасу по загальній мобілізації" від 12.11.2024 № 743 в частині призову на дійсну військову службу солдата ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 127 від 12.11.2024 в частині зарахування до списків Військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги відповідача.

Роботодавець має надіслати до ТЦК та СП повідомлення про бронювання військовозобов`язаного, форма якого наведена в додатку 5 до Порядку № 76. На підставі цього військовозобов`язаний буде зарахований на спеціальний військовий облік. При наявності бронювання дані про військовозобов`язаного заносяться до системи “Оберіг”, де такий військовозобов`язаний перебуває на спеціальному обліку, що унеможливлює його мобілізацію.
Між тим, позивачем не надано доказів, ТОВ “Агрофірма “АГРОПРОМСЕРВІС” направляло до ТЦК документи про бронювання позивача, як і не надано доказів, що позивач направляв відповідачам будь-які документи для підтвердження наявності у нього підстав для відстрочки від призову на військову службу у встановлений законодавством спосіб.
Крім того, рішення про призов та про призначення позивача до військової частини вже реалізовані, а тому військова частина не перевіряє наявність бронювання чи відстрочки під час оформлення військовослужбовця та видання наказу про зарахування до військової частини. 
Щодо звільнення позивача з військової служби, то Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” містить виключний перелік обставин, за яких військовослужбовця може бути звільнено з військової служби. Обраний же позивачем спосіб захисту порушеного права – звільнення з військової служби є неефективним, адже не вирішує правомірності акту, який приймається за результатом проведеної процедури призову позивача на військову службу. 
Водночас зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби виходить за межі правовідносин між Військовою частиною НОМЕР_1 та позивачем щодо порядку його призову на військову службу під час мобілізації.
Не погодившись з судовим рішенням представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги представника позивача.

Відмова в задоволенні решти позовних вимог не відновлює попереднє становище позивача, якого було призваним на військову службу.
В зв`язку з тим, що судом першої інстанції визнано протиправними та скасовано спірні накази, тому позивача слід виключити зі списків особового складу військової частини та звільнити з військової служби. Для подальшого перебування позивача на військовій службі відсутні законні підстави.
В свою чергу, протиправні дії (накази) не можуть зумовлювати настання правомірних наслідків. Отже, встановлення протиправності наказів щодо призову на військову службу без законних підстав є достатньою та самостійною підставою для виключення позивача зі списків особового складу військової частини та його звільнення з військової служби без наявності існування обставин, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, що підтверджується паспортом – ID картка № НОМЕР_2 від 03.01.2019.
Позивач є військовозобов`язаним та з 12.11.2024 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 12.11.2024 знятий з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 від 12.11.2024.
Позивач працював в ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” на посаді тракториста.
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.03.2024 № 938 визначено ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” (код ЄДРПОУ: 31386832) критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Наказом Міністерства економіки України від 29.04.2024 № 10709 заброньовано, зокрема, за ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” на період мобілізації та воєнний час військовозобов`язаних, які працюють у зазначених товариствах, за списками, погодженими Генеральним штабом Збройних Сил України. Надано заброньованим згідно з п. 1 цього наказу військовозобов`язаним відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, які працюють у ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” строком на 6 місяців.
Згідно зі списком військовозобов`язаних працівників ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” ОСОБА_1 займає 6 позицію.
Згідно з Витягом з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаному ОСОБА_1 відповідно до наказу Мінекономіки від 29.04.2024 № 10709 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 (шість) місяців до 29.10.2024 та автоматично продовжено строком на три місяці до 29.01.2025 на підставі постанови КМУ від 07 травня 2024 року № 516 “Про продовження строків дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації”.
12.11.2024 поблизу міста Самар Юрченко Олександр Володимирович був зупинений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 (Магдалинівка) для перевірки документів та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Магдалинівка).
В подальшому позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами якого визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я, що підтверджується довідкою ВЛК № 1996 від 12.11.2024 та копію карти обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 від 12.11.2024.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.11.2024 № 743 “Про призов військовозобов`язаних запасу на загальну мобілізацію” ОСОБА_1 призвано на дійсну військову службу до Військової частини НОМЕР_1 військовозобов`язаних запасу, які перебувають на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.11.2024 № 127 солдата ОСОБА_1 з 12.11.2024 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.03.2025 № 15/259 порушення правил військового обліку громадянином ОСОБА_1 до 12.11.2024 не мали місця. Інформація про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 до Єдиного державного реєстру призовників та резервістів не вносилася.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що на час вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 дій щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації позивач був заброньований, що свідчить про протиправність призову позивача на військову службу і скасування спірних наказів.
Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визнання протиправним та скасування спірних наказів є достатнім заходом захисту порушених прав, оскільки в наслідок своєї протиправності накази не породжують жодних правових наслідків для позивача. Крім того, відповідно до вимог п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” скасування судом наказів не є підставою звільнення з військової служби під час воєнного стану.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Воєнний стан в розумінні положень статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка на даний час триває.
Спірні правовідносини виникли в період дії в Україні воєнного стану та проведення загальної мобілізації.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543).
Згідно зі статтею 1 Закону № 3543 мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону № 3543 визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів та визначення їх призначення на особливий період.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 21 Закону № 3543 підприємства, установи і організації зобов`язані вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.
Як визначено пунктом 1 частини першої статті 23 Закону № 3543 не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.
Згідно зі статтею 24 Закону № 3543 бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.
На підставі пункту 4 частини першої статті 25 Закону № 3543 бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками. Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 3543 порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.
Як визначено частиною третьою статті 25 Закону № 3543 органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються.
Порядок бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76 (далі - Порядок № 76) (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 76 цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу, зокрема, на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 76 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), погодженими Міноборони (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органі Міноборони, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони), в паперовій та/або електронній формі або в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 року № 650 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану» (далі - Порядок бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу).
Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
У рішенні Мінекономіки зазначається строк дії відстрочки, який не може перевищувати: строку проведення мобілізації, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Порядку, та військовозобов`язаних, які працюють або проходять службу в Державній кримінально-виконавчій службі; строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку; 12 місяців, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку; строк договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці п`ятому пункту 1 цього Порядку.
На підставі пункту 3 Порядку № 76 керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків, а також за відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.
Як визначено пунктом 8 Порядку № 76 підприємства, установи та організації, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період, подають список до Міноборони - підприємства, установи та організації, визначені ним критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період.
Список подається в електронній формі засобами Порталу Дія (у разі наявності технічної можливості) відповідно до Порядку бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу або у паперовій та/або електронній формі за формою згідно з додатком 1 разом з відповідним обґрунтуванням та довідкою про кількість військовозобов`язаних за формою згідно з додатком 2.
Центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, СБУ, Мінстратегпром проводять перевірку повноти заповнення списку, наявності наданого до нього обґрунтування, а також дотримання вимог щодо кількості військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню, та у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання списку подають його до Міноборони (СБУ, Служби зовнішньої розвідки, розвідувального органу Міноборони) для погодження.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 76 з метою погодження списки, подані в паперовій та/або в електронній формі, крім поданих засобами Порталу Дія відповідно до пунктів 4-9 цього Порядку, розглядаються щодо повноти заповнення та наявності обґрунтувань Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) у строк не більш як 10 робочих днів з дня їх отримання.
Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) подає погоджені відповідно до абзацу першого цього пункту списки до Мінекономіки.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 76 за результатами перевірки списків, поданих відповідно до пункту 10 цього Порядку, щодо повноти їх заповнення, наявності обґрунтувань та погодження Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) Мінекономіки приймає у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання зазначених списків рішення про бронювання військовозобов`язаних.
На підставі пункту 12 Порядку № 76 з метою оформлення військовозобов`язаним відстрочки Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Міноборони (СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органу Міноборони).
Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідного підрозділу розвідувального органу Міноборони).
Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа та організація видають військовозобов`язаному витяг із зазначеного рішення за формою згідно з додатком 3.
Витяг, засвідчений підписом керівника та скріплений печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.
Витяг видається військовозобов`язаному під розпис у відомості видачі бланків спеціального військового обліку, складеній за формою згідно з додатком 4.
Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у п`ятиденний строк з дня видачі витягу військовозобов`язаному надсилають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідному підрозділу Центрального управління та/або регіональному органу СБУ, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідному підрозділу розвідувального органу Міноборони), повідомлення про бронювання військовозобов`язаного за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.
Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки, відповідний підрозділ розвідувального органу Міноборони), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу: в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування (далі - державні органи); на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період (далі - підприємства); на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі - установи), визначений Порядком бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 року № 650 (далі Порядок № 650) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу: в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування (далі - державні органи); на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період (далі - підприємства); на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі - установи) (пункт 1 Порядку № 650).
Згідно з пунктами 12, 13, 17, 19 Порядку № 560 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками засобами Порталу Дія.
Списки подаються державними органами, підприємствами, установами, які включені до Єдиного переліку.
Керівник державного органу, підприємства, установи або уповноважена ним особа засобами Порталу Дія у довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, формує списки після проходження ідентифікації та автентифікації.
Формування списку засобами Порталу Дія завершується накладенням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису керівника державного органу, підприємства, установи або уповноваженої ним особи.
Сформований список перевіряється засобами Реєстру військовозобов`язаних з метою перевірки наявності особи в зазначеному Реєстрі.
У разі позитивного результату перевірки, проведеної відповідно до пункту 18 цього Порядку, засобами Реєстру військовозобов`язаних автоматично здійснюється переведення військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік на строк дії відстрочки.
З моменту переведення військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік він вважається заброньованим та йому надається відстрочка на період, визначений пунктом 2 Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940), - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650.
За приписами пункту 20 Порядку № 650 військовозобов`язаний не підлягає бронюванню, про що керівнику державного органу, підприємства, установи повідомляється засобами Порталу Дія, у разі: відсутності в Реєстрі військовозобов`язаних відомостей про військовозобов`язаного; відсутності в Реєстрі військовозобов`язаних відомостей про перебування військовозобов`язаного у трудових відносинах з державним органом, підприємством, установою.
Згідно з пунктом 21 Порядку № 650 інформація (відомості, дані) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (бронювання) відображається у військово-обліковому документі в електронній формі.
На підставі пунктів 22-23 Порядку № 650 за заявою працівника в електронній формі, поданою засобами Порталу Дія, може формуватися витяг про бронювання військовозобов`язаного (далі - витяг), який є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки. Витяг формується в електронній формі засобами Порталу Дія у довільній формі, придатній для сприйняття його змісту. Витяг надсилається засобами Порталу Дія в електронний кабінет користувача.
Таким чином, військовозобов`язаний вважається заброньованим з моменту переведення його на спеціальний військовий облік на строк дії відстрочки.
Відповідно до пункту 1 Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з абзацом 9 пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
На підставі пункту 15 Положення № 154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний організовувати, серед іншого, проведення перевірок готовності підприємств до оповіщення та забезпечення явки громадян, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації та у воєнний час, на пункти збору або у військові частини, перевірок стану бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і виконання військово-транспортного обов`язку.
Отже, органи ТЦК зобов`язані перевіряти та володіти інформацією щодо заброньованих осіб з метою недопущення протиправних дій щодо особи.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 працював в ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” на посаді тракториста.
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.03.2024 № 938 ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” (код ЄДРПОУ: 31386832) визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Наказом Міністерства економіки України від 29.04.2024 № 10709 заброньовано, зокрема, за ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” на період мобілізації та воєнний час військовозобов`язаних, які працюють у зазначених товариствах, за списками, погодженими Генеральним штабом Збройних Сил України. Надано заброньованим згідно з п. 1 цього наказу військовозобов`язаним відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, які працюють у ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” строком на 6 місяців.
Згідно зі списком військовозобов`язаних працівників ТОВ АГРОФІРМА “АГРОПРОМСЕРВІС” ОСОБА_1 займає 6 позицію.
Згідно з Витягом з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаному ОСОБА_1 відповідно до наказу Мінекономіки від 29.04.2024 № 10709 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 (шість) місяців до 29.10.2024 та автоматично продовжено строком на три місяці до 29.01.2025 на підставі постанови КМУ від 07 травня 2024 року № 516 “Про продовження строків дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації”.
Таким чином, позивач на час вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 дій щодо призову позивача на військову службу 12.11.2024 не підлягав призову на військову службу під час мобілізації як заброньований, що підтверджується витягом з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 , який складений відповідно до п. 12 Порядку № 76 та є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.
З огляду на вищевикладене є протиправним та підлягає скасуванню наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 "Про призов військовозобов`язаних запасу по загальній мобілізації" від 12.11.2024 № 743 в частині призову на дійсну військову службу солдата ОСОБА_1 .
Оскільки протиправний наказ від 12.11.2024 № 743 в частині призову на дійсну військову службу солдата ОСОБА_1 не породжує жодних правових наслідків, тому є протиправним та підлягає скасуванню наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 127 від 12.11.2024 в частині зарахування до списків Військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 .
Суд не приймає доводів апелянта-відповідача, що позивачем не надано доказів направлення товариством “Агрофірма “АГРОПРОМСЕРВІС” до ТЦК та СП документів про бронювання позивача, оскільки наданими доказами підтверджено додержання ТОВ “Агрофірма “АГРОПРОМСЕРВІС” алгоритму бронювання військовозобов`язаних, встановленого Порядком № 76.
Крім того, у разі не направлення до ТЦК та СП підприємством документів про бронювання військовозобов`язаних за умови додержання алгоритму такого бронювання, встановленого Порядком № 76, таке порушення не може бути підставою для позбавлення військовозобов`язаного відстрочки від призову, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків при здійсненні процесу бронювання військовозобов`язаних.
Таким чином, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.
Щодо виключення позивача зі списків по особовому складу Військової частини НОМЕР_1 та звільнення з військової служби суд зазначає наступне.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. 
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки на час розгляду справи таких не існує.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, установлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Поряд з цим, суд також враховує, що наказ про зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 є актом індивідуальної дії одноразового застосування, при цьому, останній вичерпав свою дію, відтак між сторонами виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232 та Положенням № 1153/2008.
Суд зауважує, що даними актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом визнання протиправними дій щодо мобілізації.
Також суд враховує, що позивач є діючим військовослужбовцем, який вважає, що не може/не зобов`язаний проходити військову службу, відтак в даному випадку, має право у встановленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби шляхом подання відповідно рапорту до керівництва Військової частини НОМЕР_1 , проте, оскарження бездіяльності та дій, що передували вступу на військову службу, не може змінювати дійсних правовідносин та захистити права позивача.
Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232.
Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час дії воєнного стану:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я:
на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;
г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);
з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
Вказана норма визначає вичерпний перелік підстав, коли військовослужбовці, що проходять військову службу за призовом під час мобілізації під час дії правового режиму воєнного стану, звільняються з військової служби
Підстави, які б надавали позивачу можливість звільнення з військової служби в зазначеному переліку на час розгляду справи відсутні.
Також, слід звернути увагу, що військово-адміністративні процедури проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України регламентовано декількома нормативними актами:
- Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2018 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153);
- Інструкцією про організацію виконання Положення № 1153, затверджену наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція № 170);
- Інструкцією з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затверджену наказом Міністра Оборони України від 26.05.2014 № 333 (далі - Інструкція № 333).
Відповідно до положень зазначених нормативних актів «виключення зі списків особового складу військової частини» передбачено лише у окремих випадках, а саме:
направлення військовослужбовця для проходження військової служби до інших військових формувань, у тому числі за кордон (п. 10 Положення № 1153, абз.8 пп. 1 п. 1.5 розділу І Інструкції № 170, абз. 2 п. 2.9. розділу 2 Інструкції № 333);
звільнення з військової служби (п. 34-37 Положення № 1153, п. 14.10 Інструкції № 170, абз. 2 п. 2.9 Інструкції № 333 );
на підставі вироку суду у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання (п. 77 Положення № 1153, абз, 2 п. 3.22 Інструкції № 170, абз. 7, 8 п. 2.9 Інструкції № 333);
зарахування військовослужбовця на навчання до військового навчального закладу (абз. 6 п. 144 Положення № 1153, абз. 9 п. 4.8 Інструкції № 170, абз. 5 п. 2.9 Інструкції № 333);
смерті (загибелі) військовослужбовця або визнання безвісти відсутнім на підставі рішення суду про таке визнання (п. 230, 247 Положення № 1153, абз. 10, 11 п. 2.9 Інструкції № 333).
Системний аналіз вказаних вище правових норм свідчить, що застосування процедури «виключення зі списків особового складу» можливо здійснити на підставі рішення суду лише у двох випадках: 1) про визнання військовослужбовця безвісти відсутнім та 2) визнання військовослужбовця винним у вчиненні кримінального правопорушення та засудження до позбавлення/обмеження волі та/або позбавлення військового звання.
Інших підстав, де б рішення суду було підставою для виключення зі списків військової частини законодавство у сфері регулювання правовідносин проходження військової служби не містить.
Суд звертає увагу на приписи пунктів 4-7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, відповідно до яких громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.
Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом № 2232-ХІІ. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Згідно з пунктом 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення № 1153.
На підставі абзацу другого пункту 225 Положення № 1153 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Так, пункт 233 Положення № 1153 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) ТЦК та СП, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232 визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Однак, серед таких підстав відсутнє визнання протиправним та скасування наказу щодо призову.
Також позивач не звертався до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення та документами, які підтверджують підстави звільнення.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про зобов`язання війську частину виключити позивача зі списків особового складу та звільнити ОСОБА_1 з військової не підлягають задоволенню, тому апеляційна скарга представника позивача також не підлягає задоволенню.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційних скарг є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , адвоката Романець Вікторії Володимирівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі № 200/2261/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі № 200/2261/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 17 листопада 2025 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                          Е.Г. Казначеєв