ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 500/8352/23 пров. № А/857/1710/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                        Кухтея Р. В.,
суддів:                                                            Носа С. П., Шевчук С. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року (ухвалене головуючою-суддею Подлісною І.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Тернополі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                     в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо нездійснення перерахунку та виплати йому пенсії по інвалідності з 01.03.2023, з урахуванням підвищення до пенсії як інваліду війни відповідно до положень п.1 постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) №1381 від 28.12.2011 “Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення” (далі - Постанова №1381) у розмірі 25% від основного розміру пенсії, з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 рік в розмірі 3289,56 грн та 2023 рік в розмірі 1500 грн, а саме із загальної суми 28286,44 грн та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії по інвалідності з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії як інваліду війни відповідно до положень п.1 Постанови №1381 (в редакції станом на 01.03.2023) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 рік в розмірі 3289,56 грн та 2023 рік в розмірі 1500 грн, а саме із загальної суми 28286,44 грн, без обмеження підсумку пенсії (з надбавками) максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позов мотивований тим, що він є пенсіонером, отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” №2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон №2262). Відповідач здійснив йому з 01.03.2023 нарахування та виплату пенсії з урахуванням індексації, установленої постановою КМУ №168 від 24.02.2023 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (далі - Постанова №168). Проте, ознайомившись з наданим перерахунком пенсії з 01.03.2023 він встановив, що відповідач нарахував збільшення до пенсії, як інваліду війни 3 групи у розмірі 25% від основного розміру пенсії без врахування індексації пенсії на визначений щороку КМУ коефіцієнт збільшення, тобто без врахування індексації пенсії в 2022 та 2023 роках.
За результатами його звернення до відповідача із заявою з проханням здійснити перерахунок та виплату йому пенсії по інвалідності з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень п.1 Постанови №1381 (в редакції станом на 01.03.2022) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки, пенсійний орган повідомив, що перерахунок його пенсії на виконання Постанови №168 проведений, інше чинним законодавством не передбачено, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 позовні вимоги були задоволені повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, пенсійний орган подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що до Постанови №1381 не були внесені зміни щодо порядку збільшення розміру пенсії на 25% з урахуванням індексації відповідно до Постанови №168.
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону №2262.
На виконання Постанови №168 01.03.2023 відповідач провів індексацію пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,97 (16168,39*0,197) та максимально допустимого розміру згідно вказаної Постанови в сумі 1500,00 грн.
Однак, як видно з протоколу, з 01.03.2023 суму збільшення розміру пенсії позивача на 25% (5874,22 грн) відповідачем розраховано виходячи лише з 88% грошового забезпечення у розмірі 23496,88,24 грн. При цьому, не враховано індексацію базового ОСНП за 2022 рік (4111,95 грн) та індексацію базового ОСНП за 2023 рік (1500,00 грн).
30.10.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату його пенсії з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень п.1 Постанови №1381 (в редакції станом на 01.03.2022) у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки, а саме : (основний розмір пенсії + індексація базового ОСНП 2022 + індексація базового ОСНП 2023) * 25%.
У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 13.11.2024 повідомив позивача, що згідно Постанови №168 з 01.03.2023 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262 (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до п.2 Постанови №118 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2022 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, що з 01.12.2022 становить 20930,00 грн (2093,00*10).
Розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії не може перевищувати 1500 грн.
Розрахований розмір пенсії після перерахунку згідно Постанови №168 склав 35660,95 грн, а саме : 23496,88 грн - основний розмір пенсії (26701,00*88%, де 26701,00 грн - розмір грошового забезпечення, 88% - відсоток обчислення пенсії); 5874,22 грн  - збільшення основного розміру пенсії на 25% (п.1 Постанови №1381); 4111,95 грн - індексація з 01.03.2022 ((23496,88+5874,22)*0,140); 1500,00 грн - індексація з 01.03.2023 ((23496,88+5874,22+4111,95)*0,197), яка встановлена в розмірі, що не перевищує 1500 грн, 627,90 грн - підвищення особам з інвалідністю внаслідок війни 3 групи; 50,00 грн - цільова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни 3 групи.
Вважаючи бездіяльність пенсійного органу протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що дії пенсійного органу щодо проведення індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,97 та максимально допустимого розміру згідно Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023  "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", тобто в сумі 1500,00 грн з 01.03.2023 иє протиправними. Суд дійшов висновку, що з метою відновлення порушених прав, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача з 01.03.2023 здійснити перерахунок пенсії позивача, а саме, здійснити розрахунок збільшення пенсії на 25 відсотків, як інваліду війни, відповідно до положень п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 року №1381, виходячи з основного розміру пенсії, з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262, яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до ст.18 Закону №2262, пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Згідно ст.19 Закону №2262, групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.
Відповідно до ст.21 Закону №2262, пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).
Колегія суддів зазначає, що позивач є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни.
Відповідно до Постанови №1381 (у редакції, чинній на час перерахунку позивачу пенсії), розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, статей 13, 21 Закону №2262, з урахуванням індексації пенсії на визначений щороку КМУ коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, збільшуються на 25%. Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та інших доплат до пенсії.
Таким чином, за змістом Постанови №1381, основний розмір пенсії з урахуванням індексації пенсії на визначений щороку КМУ коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, збільшуються на 25%.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (надалі також Постанова №118) установлено, що з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей13,21і36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
24.02.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (надалі також Постанова № 168).
Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13,21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2022 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Колегія суддів вказує, що спірним питанням у цій справі є визначення порядку врахування між собою таких складових пенсії позивача як: збільшення розміру пенсії на 25%, передбаченого Постановою № 1381 та індексації пенсії у 2022, 2023 роках, передбачених Постановами № 118 та №168.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 1381 висновується, що 25 відсотків збільшення пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни вираховуються з двох складових: основного розміру пенсії та індексації пенсії на визначений щороку Урядом коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Тобто збільшення пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни на 25 відсотків вираховується з величини, яка включає основний розмір пенсії та індексацію.
Виходячи зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.11.2024 та долучених до нього розрахунків пенсії позивача вбачається, що з 01.03.2023 відповідач проводив нарахування підвищення пенсії на 25 відсотків з основного розміру пенсії без врахуванням індексації, а вже індексацію пенсії проводив не лише з основного розміру пенсії, а й з урахуванням підвищення основного розміру пенсії на 25 відсотків відповідно до Постанови № 1381. Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що Постановами № 118, №168 не було встановлено такого порядку розрахунку індексації пенсії, а наведений алгоритм дій відповідач застосував довільно.
Отже, аналізуючи обставини справи та письмові докази, апеляційний суд вважає, що відповідач в порушення пункту 1 Постанови №1381 неправильно здійснив розрахунок пенсії позивача, оскільки 25 відсотків збільшення пенсії позивача розрахував з основного розміру пенсії без врахуванням індексації пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Таким чином, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача з 01.03.2023 здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , а саме, здійснити розрахунок збільшення пенсії на 25 відсотків, як інваліду війни, відповідно до положень п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 року №1381, виходячи з основного розміру пенсії, з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023 роки.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості даного позову.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 500/8352/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук