ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 707/1834/24		
Провадження № 22-ц/821/1706/25		
категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,
секретаря - Дмитренко В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 28 липня 2025 року у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, у складі головуючого судді Тептюка Є. П.,

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д. М. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.
Поданння мотивовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. перебуває зведене виконавче провадження № 78071694 яке об`єднано постановою 13.05.2025, до складу якого входять: виконавче провадження № 78069972 з примусового виконання виконавчого листа №707/1834/24 від 26.02.2025, який видав суддя Черкаського районного суду Черкаської області, Тептюк Є. П., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно відповідно до курсу встановленого Національним банком України 209000 грн; виконавче провадження № 78069593 з примусового виконання виконавчого листа № 707/1834/24 від 26.02.2025, який видав суддя Черкаського районного суду Черкаської області, Тептюк Є П., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 2025 грн.
Зазначає, що боржник за виконавчим документом: ОСОБА_1 проживає (згідно виконавчого документа) за адресою: АДРЕСА_1 . 
Боржник про відкриття виконавчого провадження № 78069972 та виконавчого провадження № 78069593 повідомлений належним чином згідно вимог ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: рекомендованим поштовим відправленням, про що свідчить реєстр поштових відправлень та поштовий трекінг № 0601146237251.

Вказує, що в ході проведення виконавчих дій, виконавцем вжито заходів примусового виконання рішення, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», щодо розшуку майна, коштів та інших активів боржника.
З відповіді Державної податкової служби України вбачається, що у боржника відсутні відкриті розрахункові рахунки в банківських та інших установах та відсутні будь-які джерела доходу на які можливо звернути стягнення. Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржниця не перебуває на обліку в органах ПФУ та не отримує пенсію.
Згідно відповіді МВС за боржником не зареєстровано будь-яких транспортних засобів.
В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що боржниці ОСОБА_1 , належить 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Дана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. 
Згідно інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно право власності зареєстровано 22.03.2004 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 516, що видано 24.02.2004 державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори, Терещенко М. Є. 
На підставі заповіту, посвідченого секретарем виконкому Ротмістрівської с/ради 17.04.2002 і зареєстрованого в реєстрі за № 23 спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є його доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права власності на жилий будинок з надвірними спорудами що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці розміром 0,279 га; права власності на земельну ділянку площею 0,279 га, розташованої по АДРЕСА_1 , і переданої для ведення особистого підсобного господарства.
Право власності боржника, на вказаний житловий будинок зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме боржнику належить 1/2 частина будинку за вищезазначеною адресою.
Щодо земельної ділянки площею 0,279 га, розташованої на території АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок (частина будинку) боржника: земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЧР № 049603. 
В подальшому, згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 19.08.2022, земельну ділянку площею 0,279 га було розділено на дві окремі земельні ділянки: площею 0,1250 га, та з кадастровим номером 7123787200:01:001:0396, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; площею 0,1540 га з кадастровим номером 7123787200:01:001:0397, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, та зареєстровано в установленому законом порядку за ОСОБА_2 , її частку, а саме по 1/2 на кожну з вищезазначених земельних ділянок.
За боржником, ОСОБА_1 , право власності на частку у земельних ділянках не зареєстровано. Станом на 14.07.2025 рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26.02.2025, справа № 707/1834/24 не виконано, в боржника відсутні кошти за рахунок яких можливо задовольнити вимоги кредитора, проте в боржника наявне нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення для забезпечення виконання вимог виконавчого документа.
Підставою для звернення до суду із поданням вказує те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення.
Зазначає, що для виконання рішення суду необхідно звернути стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
Просить суд надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області, Недоступу Д. М., звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установлленому законом порядку а саме: 1/2 частину земельної ділянки за кадастровим номером 7123787200:01:001:0396, площею 0,1250 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- частину земельної ділянки за кадастровим номером 7123787200:01:001:0397, площею 0,1540 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 28 липня 2025 року подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку залишено без задоволення.
Ухвала мотивована тим, що божниці ОСОБА_4 належить 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за боржницею у встановленому Законом порядку. 
Суд зауважив, що приватним виконавцем Недоступом Д. М. в своєму поданні не зазначено, чому не можливо звернути стягнення на майно, яке зареєстроване за боржником в установленому порядку (1/2 частина вказаного житлового будинку), як встановлено підчас розгляду справи боржник ОСОБА_1 на даний час не проживає у вказаному будинку, а тому вказаний будинок не підлягає зверненню стягнення в останню чергу.
Також суд зазначив, що не проведена оцінка ні даної частини будинку, для встановлення можливості покриття боргових зобов`язань, шляхом реалізації вказаної частини будинку, ні земельних ділянок, щодо яких виконавець просить надати дозвіл на звернення стягнення.
Не погоджуючись із ухвалою суду, приватним виконавцем Недоступом Д. М. оскаржено її в апеляційному порядку та просить суд її скасувати повністю, задовольнити подання приватного виконавця задовольнити, з метою виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1834/24 від 26.02.2025, надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області, Недоступу Д. М., звернути стягнення на нерухоме майно боржника, ОСОБА_5 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи рішення, суд не до кінця дослідив всі обставини справи, та вдався до помилкових висновків, а саме: суд під час вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому Законом порядку, не вбачає перешкод для звернення стягнення приватним виконавцем лише на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважає, що таке твердження суду суперечить нормам ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», адже наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, а тому звернення стягнення лише на 1/2 частини житлового будинку без земельної ділянки є протиправним та не можливим.
Вважає, що судом проігноровано той факт, що вказаний будинок розташований саме на тій земельній ділянці, щодо якого виконавець звертається із поданням про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
Твердження суду щодо необхідності здійснення оцінки майна боржника є помилковим, оскільки судом не враховано порядок та черговість проведення виконавчих дій щодо арештованого майна. 
Зазначає, що земельні ділянки з кадастровим номером 7123787200:01:001:0396 та з кадастровим номером 7123787200:01:001:0397 не зареєстровані за боржником, виконавець не може навіть арештувати таке майно, оскільки воно не рахується за боржником.
Судом також не враховано що ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено послідовність виконавчих дій та черговість звернення стягнення на майно боржника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, приватного виконавця Недоступа Д. М., вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Щодо можливості розгляду справи за відсутності боржника, колегія суддів зазначає наступне.
За встановленими обставинами у цій справі поштові відправлення з повістками, які були направлені на адресу ОСОБА_1 , повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Слід зазначити, що за наявності відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, що відповідає п. 3, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та висновкам викладеним в постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19, 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц, 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17.
Отже, апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд вказаної справи за відсутності ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд неодноразово наголошував, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (п. 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно п. 3 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За змістом ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
За змістом ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна (ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Згідно з ч. 5 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи, щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстроване в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку. 
Статтею 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» та ч. 10 ст. 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.
Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі №947/22930/19.
При розгляді справ указаної категорії необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області, Недоступа Д. М., перебуває зведене виконавче провадження № 78071694, яке об`єднано постановою 13.05.2025, до складу якого входять: виконавче провадження № 78069972 з примусового виконання виконавчого листа № 707/1834/24 від 26.02.2025, який видано Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно відповідно до курсу встановленого Національним банком України 209000 грн та виконавче провадження № 78069593 з примусового виконання виконавчого листа № 707/1834/24 від 26.02.2025, який видано Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 2025 грн (а.с. 153-154, 160-161).
Боржником за виконавчим документом є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно виконавчого документа має останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 150-151, 157-158).
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що фактично боржник ОСОБА_1 не проживає за вказаною адресою.
Боржник про відкриття виконавчого провадження № 78069972 та виконавчого провадження № 78069593 повідомлена належним чином згідно вимог ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: рекомендованим поштовим відправленням, про що свідчить реєстр поштових відправлень та поштовий трекінг № 0601146237251 (а.с. 162).
Згідно відповіді Державної податкової служби України у боржника відсутні відкриті розрахункові рахунки в банківських та інших установах та відсутні будь-які джерела доходу на які можливо звернути стягнення. Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржниця не перебуває на обліку в органах ПФУ та не отримує пенсію.
Відповідно до відповіді МВС за боржником не зареєстровано будь-яких транспортних засобів.
В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що боржниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Згідно з інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно право власності зареєстровано 22.03.2004 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 516, що видано 24.02.2004 державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори, Терещенко М. Є. (а.с. 173).
На підставі заповіту, що посвідчений секретарем виконкому Ротмістрівської с/ради 17.04.2002 і зареєстрований в реєстрі за № 23 спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є його доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права власності на жилий будинок з надвірними спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці розміром 0,279 га та права власності на земельну ділянку площею 0,279 га, розташовану на території АДРЕСА_1 та передану для ведення особистого підсобного господарства.
Право власності боржника, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме боржнику ОСОБА_1 належить 1/2 частина будинку за вищезазначеною адресою (а.с. 175-176).
Щодо земельної ділянки площею 0,279 га, розташованої на території АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок (частина будинку) боржника: земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЧР № 049603, виданого Ротмістрівською сільською радою, копію якого на запит приватного виконавця від 28.05.2025 № 28146 надано Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, відповідь від 29.05.2025 № 11-23-0.32-3426/2-25 (а.с. 191).
Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЧР № 049603, виданого Ротмістрівською сільською радою, земельна ділянка площею 0,279 га складалась з двох інших земельних ділянок площею 0,125 га та 0,154 га (а.с. 192-193).
Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 19.08.2022, земельну ділянку площею 0,279 га було розділено на дві окремі земельні ділянки: площею 0,1250 га, з кадастровим номером 7123787200:01:001:0396, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства та площею 0,1540 га з кадастровим номером 7123787200:01:001:0397, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, та зареєстровано в установленому законом порядку за ОСОБА_2 , її частку, а саме по 1/2 на кожну з вищезазначених земельних ділянок.
Згідно отриманої інформації з Держгеокадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником, ОСОБА_1 , право власності на частку у земельних ділянках площею 0,154 га, з кадастровим номером 7123787200:01:001:0396 та площею 0,1250 га з кадастровим номером 7123787200:01:001:0397 не зареєструвала (а.с. 177-182).
Враховуючи, що боржник – ОСОБА_1 у добровільному порядку рішення суду про стягнення боргу на користь стягувача не виконує, борг не повернула, а також зважаючи на значну суму заборгованості, тривалий строк (з травня 2025 року) примусового виконання судового рішення, здійснені виконавцем заходи щодо пошуку коштів та майна боржника, за рахунок яких можливо задовольнити вимоги стягувача, у ході яких виявлено належність боржнику нерухомого майна – 1/2 частин земельних ділянок з побудованим на одній з них будинком (1/2 частина належить боржнику), колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника (1/2 земельної ділянки), право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, не врахував, що виконання рішення суду триває вже більше 5 місяців, боржник не має на рахунках коштів, іншого майна (транспортні засоби), достатніх для погашення суми боргу. При цьому, маючи у наявності нерухоме майно, боржник жодних дій щодо передачі його на реалізацію не вчинив.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду вказувала, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Верховний Суд неодноразово висловлювався про принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, згідно із яким об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 та від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18).
Отже, звернення стягнення на нерухоме майно, що розміщене на земельній ділянці, без звернення стягнення на цю земельну ділянку суперечитиме принципу єдності юридичної долі земельної ділянки і розташованих на ній споруд та становитиме втручання у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
А тому, в рамках одного виконавчого провадження з урахуванням вчинених дій приватним виконавцем з приводу примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 при зверненні стягнення на 1/2 будинку не буде порушено загальне правило, за яким об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності, оскільки на ці земельні ділянки можна звернути стягнення в рамках виконавчого провадження в позасудовий спосіб, про що свідчать дії приватного виконавця щодо їх опису й арешту.
Крім цього, визначення обсягу майна, на яке слід звернути стягнення з метою погашення суми заборгованості за виконавчим листом, є дискреційними повноваженнями виконавця, в тому числі, визначення вартості майна в порядку ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», що може бути виконане ним після вирішення цього питання судом у випадку, передбаченому абз. 3 ч. 4 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».
В даному випадку приватний виконавець обґрунтовано звернувся до суду з вказаним поданням, оскільки відсутність державної реєстрації права власності за боржником на вищевказане нерухоме майно унеможливлює подальшу примусову реалізацію цього майна, а отже, і виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання приватного виконавця.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича - задовольнити.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 28 липня 2025 року скасувати.
Подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку - задовольнити
Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області, Недоступу Дмитру Миколайовичу звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме:
- 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 7123787200:01:001:0396, площею 0,1250 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 7123787200:01:001:0397, площею 0,1540 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1834/24 від 26.02.2025.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 17 жовтня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков