ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа №580/8298/24
адміністративне провадження № К/990/7127/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року (ухвалене суддею-доповідачем Каліновською А.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Оксененка О.М., суддів: Кобаля М.І., Штульман І.В.),
У С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
1.          У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач, скаржник, Управління), в якому просила:
−          визнати протиправними дії Управління щодо ненарахування та невиплати їй пенсії згідно вимог Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021 та відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII) у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06 червня 1996 року №230/96-ВР (далі - Закон №230/96-ВР).
−          зобов`язати Управління здійснити перерахунок її основної пенсії за період з 01 липня 2021 року відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021 та статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум;
2.          В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку позивачці пенсії за період з 01 липня 2021 року відповідно до статті 54 Закону №  796-ХІІ, у редакції Закону №230/96-ВР, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії згідно з вимогами Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 за період з 01 липня 2021 року відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(II)/2021 та відповідно до статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
4.          Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що прийняттям на виконання рішення КСУ від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 29 червня 2021 року № 1584-ІХ (далі - Закон №1584-ІХ) не було забезпечено реалізацію мінімальних державних гарантій у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлених Рішенням Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021, оскільки визначені цим Законом розміри пенсій є істотно меншими, ніж передбачені статтею 54 Закону №  796-ХІІ, у редакції Закону №230/96-ВР.
Відтак, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме редакція зазначеної статті, яка встановлює, що розмір пенсії для осіб з інвалідністю ІІ групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою, не може бути меншим ніж вісім мінімальних пенсій за віком, а тому дії Управління щодо відмови у проведенні такого перерахунку є протиправними.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
5.          Не погоджуючись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, Управління звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
6.          На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 54 Закону №796-XII за відсутності висновку Верховного Суду. 
7.          Скаржник також зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили положення статей 122, 123 КАС України, оскільки не врахували, що позивачка пропустила строк звернення до суду з адміністративним позовом. Крім того, вважає, що суди не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19.
8.          Так, відповідач вважає, що суди першої і апеляційної інстанцій не надали правової оцінки питанню, з якого саме моменту ОСОБА_1 має право на виплату, відповідно до положень статті 54 Закону №796-XII.
9.          У висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, зазначено, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивачка  дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачці недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
10.          Посилаючись на вищезазначений висновок Верховного Суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вважає, що у ОСОБА_1 відсутнє право на здійснення перерахунку пенсії з 01 липня 2021 року, а позовні вимоги заявлені поза шестимісячним строком підлягали залишенню без розгляду.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
11.          Касаційна скарга надійшла до Суду 20 лютого 2025 року.
12.          Ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі №  580/8298/24, витребувано адміністративну справу та запропоновано учасникам справи надати відзив на касаційну скаргу.
13.          Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 23 жовтня 2025 року.
14.          У касаційній скарзі Управлінням заявлено клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 22  жовтня 2025 року.
15.          При розгляді цієї справи в касаційному порядку іншими учасниками справи клопотань заявлено не було.
Позиція інших учасників справи
16.          31 березня 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу Управління. Позиція позивачки полягає у тому, що застосування статті 122 КАС України щодо строків звернення до суду не може здійснюватися без урахування норм матеріального права. Вона зазначає, що процесуальні правовідносини, у тому числі ті, що регулюють строки звернення до суду, є похідними від матеріальних правовідносин, а тому мають застосовуватися з урахуванням їх правової природи. Позивачка посилається на пункт 3 частини першої статті 268 ЦК України, яким передбачено, що позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, і вважає, що ці положення мають бути застосовані і в її справі.
17.          Крім того, позивачка аргументує, що пенсія, призначена особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має правову природу особливої форми відшкодування ядерної шкоди, заподіяної здоров`ю, а не звичайної соціальної виплати.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
18.          Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 1), серії НОМЕР_1 , виданим 05 липня 2019 року Черкаською обласною державною адміністрацією, підтверджується, що позивачка є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та особою з інвалідністю 2 групи безстроково.
19.          На даний час позивачка перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності 2 групи від захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до статті 54 Закону №  796-ХІІ.
20.          11 червня 2024 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
21.          Листом від 12 липня 2024 року відповідач повідомив позивачку, що чинним законодавством не передбачено виплату пенсій для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, відповідно до Закону № 796-XII, зокрема по 2 групі інвалідності, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
22.          Крім того, відповідачем також зазначено, що частина четверта статті 54 Закону №796-ХІІ в редакції Закону № 230/96-ВР застосуванню не підлягає.
23.          Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася з цим позовом до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
24.          Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
25.          Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
26.          Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
27.          Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
28.          Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме - бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
29.          Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року відповідають не повністю, а викладені у касаційній скарзі доводи є частково обґрунтованими з огляду на таке.
30.          Відповідно до  статті 19 Конституції України  правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
31.          Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
32.          Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
33.          Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
34.          Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
35.          Стаття 3 Конституції України  проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
36.          Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
37.          Ця норма є об`єктивним продовженням задекларованого в  статті 1 Конституції України  її статусу як соціальної та правової держави.
38.          Відповідно до  статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
39.          За приписами  пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України  основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
40.          Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.
41.          Правовідносини щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення врегульовані Законом № 796-ХІІ.
42.          За змістом  статті 1 Закону № 796-XII  цей нормативно-правовий акт спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.
43.          Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
44.          Пенсійне забезпечення осіб, які віднесені до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано положеннями  статті 54 Закону № 796-XII, яка неодноразово зазнавала змін.
45.          Звертаючись з касаційною скаргою Управління вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 54 Закону №796-XII за відсутності висновку Верховного Суду.
46.          Однак, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про відсутність висновку щодо застосування вищезазначених норм права у подібних правовідносинах та звертає увагу на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10 грудня 2024 року у справі №240/1121/24, у якому Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду не знайшла підстав для відступлення від правового висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі №460/20412/23, від 15 травня 2024 року у справі №400/12171/21, від 10 вересня 2024 року у справі №240/34675/23, від 11 вересня 2024 року у справах №240/590/24, №240/739/24, від 12 вересня 2024 року у справі №240/1024/24, від 02 жовтня 2024 року у справах №400/5534/23, №240/955/24, №240/1092/24, №240/1067/24, №240/34883/23, і зазначила, що незважаючи на те, що формально законодавець виконав Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021 (щодо повноваження уряду право визначати розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи), проте встановлені нові розміри пенсій є суттєво меншими, аніж їх було гарантовано Законом №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР. Прийняттям Закону №1584-IX не досягаються всупереч рішенню Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021 мінімальні гарантії у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
47.          Ухвалюючи рішення про задоволення позову суди першої і апеляційної інстанцій із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17 квітня 2024 року у справі №460/20412/23 та від 15 травня 2024 року у справі №400/12171/21, дійшли висновку про наявність підстав для застосування положень статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР, яка передбачає виплату позивачці пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, оскільки прийняттям Закону №1584-IX мінімальні гарантії, визначені Рішенням КСУ від 07 квітня 2021 року №1-р(II)/2021, не забезпечено.
48.          Таким чином, Суд зазначає, що рішення судів першої і апеляційної інстанцій в частині щодо застосування положень статті 54 Закону №796-XII в редакції Закону №230/96-ВР є законними, обґрунтованими та такими, що прийняті у відповідності до усталеної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах.
49.          Водночас, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили із наявності підстав для зобов`язання Управління здійснити перерахунок основної пенсії ОСОБА_1  за період з 01 липня 2021 року.
50.          Звертаючись з касаційною скаргою Управління вважає, що у позивачки відсутнє право на здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01 липня 2021 року, оскільки позовні вимоги, заявлені поза шестимісячним строком, передбаченим статтею 122 КАС України, підлягали залишенню без розгляду.
51.          Отже, предметом касаційного перегляду є перевірка дотримання позивачкою строку звернення до суду, визначеного  статтею 122 КАС України, та необхідності застосування процесуальних наслідків, передбачених  статтею 123 КАС України.
52.          Оцінюючи висновки судів в частині зобов`язання відповідача здійснити з 01 липня 2021 року перерахунок та виплату позивачці пенсії, колегія суддів враховує таке.
53.          Суд наголошує на тому, що право громадян на отримання пенсії в належному розмірі не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.
54.          Відповідно до  частин першої та другої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого  цим Кодексом  або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
55.          Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС, відповідно до частини третьої  якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
56.          Отже строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
57.          Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
58.          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
59.          Водночас поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №340/1019/19).
60.          Верховний Суд зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
61.          Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 дійшов висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого  статтею  122 КАС  України, у спорах цієї категорії:
для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;
пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
62.          Зазначений правовий висновок неодноразово знаходив своє застосування у справах, що стосувалися визначення моменту виникнення у особи права на перерахунок пенсії та початку нарахування відповідних виплат, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01 липня 2025 року у справі №420/23756/24, від 01 вересня 2025 року у справі № 580/10373/24, від 18 вересня 2025 року у справі № 560/11444/24, від 08 жовтня 2025 року у справі № 560/12997/24.
63.          Крім того, Суд наголошує, що 21 жовтня 2025 року у справі № 460/10097/24 предметом спору у якій є, зокрема, зобов`язання органу пенсійного фонду нарахувати та виплатити їй пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР, починаючи з 01 липня 2021 року, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду розглядав питання впливу рішення Конституційного Суду України, яким визнано неконституційною норму закону, на підставі якої було визначено розмір пенсії позивачки, на застосування строку звернення до адміністративного суду.
64.          Суд у цій справі виходив з того, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, після оприлюднення рішення КСУ  №1-р(II)/2021 особа, яка отримала пенсійну виплату, в розмірі меншому ніж встановлено частиною третьою статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР, вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила може бути випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
65.          На цій підставі Суд наголосив, що ні КАС України, ні будь-який інший закон не містять спеціальних норм, які б визначали особливий порядок обчислення строків звернення до суду у справах, де спірні правовідносини регулюються нормами, визнаними Конституційним Судом неконституційними. Враховуючи це, Судова палата погодилася з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29 березня 2024 року у справі №460/17904/23 та від 22 січня 2025 року у справі №460/8956/24, відповідно до яких у спорах щодо перерахунку пенсійних виплат, у тому числі на підставі рішення Конституційного Суду України, застосовується загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною другою статті 122 КАС України.
66.          Колегія суддів не вбачає належних правових підстав для відступу від правових позицій, сформульованих Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, щодо тлумачення положень  статті  122 КАС  України  у справах, що стосуються, зокрема, перерахунку пенсій.
67.          Суд зазначає, що з цим позовом до суду позивачка звернулася - 14 серпня 2024 року, тому її права щодо виплати пенсії можуть бути захищені судом лише з 14 лютого 2024 року - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого  частиною другою статті  122 КАС  України, а не з 01 липня 2021 року.
68.          Таким чином позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату позивачці пенсії з 01 липня 2021 року по 13 лютого 2024 року слід залишити  без розгляду  відповідно до  статті 123 КАС.
69.          Суд не бере до уваги доводи позивачки щодо незастосування до спірних правовідносин строків звернення до суду, передбачених статтею 122 КАС України, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні правової природи пенсійних виплат і співвідношення матеріальних та процесуальних норм. Пенсійне забезпечення, навіть якщо воно встановлене у зв`язку із втратою здоров`я внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, не може вважатися цивільно-правовим відшкодуванням шкоди, а належить до сфери державного соціального захисту, який здійснюється у межах бюджетних зобов`язань держави. Відповідно, на такі правовідносини поширюються вимоги процесуального закону щодо строків звернення до суду, і положення пункту 3 частини першої статті 268 ЦК України не підлягають застосуванню.
70.          Крім того, ухвалюючи вказану постанову, колегія суддів виходить з усталеної судової практики Верховного Суду, згідно з якою пенсія є щомісячним періодичним платежем, розмір якого відомий особі, яка її отримує, що створює для неї об`єктивну можливість своєчасно дізнатися про можливе порушення своїх прав. Сам факт тривалого отримання пенсії у незмінному розмірі не може розцінюватися як поважна причина для пропуску строку звернення до суду. З огляду на це доводи позивачки про відсутність строкових обмежень є безпідставними.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
71.          За правилами частин першої, третьої, четвертої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
72.          Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
73.          За таких підстав Суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в частині позовних вимог з 01 липня 2021 року по 13 лютого 2024 року і ухвалення в цій частині нового рішення про залишення позову без розгляду.
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року по 13 лютого 2024 року скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року по 13 лютого 2024 року залишити  без розгляду.
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           Я.О. Берназюк

Судді:                                                                                                               В.М. Кравчук

                                                                                                                        В.М. Шарапа