УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/3020/24 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М. 
Категорія 53 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й. 
з участю секретаря
судового засідання        Драч Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/3020/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до  ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення грошових коштів в порядку суброгації 
за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_1 
на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 01 травня 2025 року , ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М.
в с т а н о в и в :
У червні 2024 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 726 112,28 грн., з ПАТ НАСК «Оранта» на користь позивача 50 000 грн., а також вирішити питання судових витрат.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.01.2022 між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 220/22-Т/ЗП113, згідно з яким ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження по знищенню автомобіля марки «Ягуар», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
24 грудня 2022 року сталась ДТП за участю автомобіля «Ягуар» д/н НОМЕР_1 та автомобіля «Нісан» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/124/23 від 13.01.2023 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні ДТП. Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «Ягуар» д/н НОМЕР_1 були спричинені механічні пошкодження. 
Згідно Звіту №345-2022 від 22.04.2023 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ягуар» становить 992 088,79 грн. Відповідно до Рахунків №1090110 від 04.01.2023 року та №1091238 від 17.02.2023 року розмір страхового відшкодування, виплаченого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі умов Договору страхування склав 936 112,28 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Нісан» д/н НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», то ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства в межах 160 000,00 грн. Відповідно до листа ПАТ НАСК «Оранта» №09-02-17 від 15.05.2014 року повідомлено, що умовами договору комплексного страхування №0358162 страхова сума за шкоду заподіяну майну також складає 50 000,00 грн. Однак ПАТ «HACK «ОРАНТА» листом від 30.03.23р. №09-02-20/2367 повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування по договору добровільного комплексного страхування серії ЕАП № 0358162 від 05.10.2022, через не виконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків страхувальника, передбачених п.7.1 Договору щодо своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку. З урахуванням вищевикладеного, просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 01 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму майнової шкоди в розмірі 726 112,28 грн. Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму майнової шкоди в розмірі 50 000 грн. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 оскаржили його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи і вимогам закону, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в частині стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. відмовити, а також стягнути судовий збір з ПРАТ СК «Арсенал Страхування» на користь ПАТ «НАСК «Оранта» в сумі 4 452,00 грн.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» лише 30.01.2023, що порушує умови договору щодо своєчасного повідомлення про ДТП та призвело до неможливості провести вчасно страхове розслідування, а також встановити факт, причини та обставини настання страхового випадку або розмір заподіяної шкоди (збитків).
ПАТ «HACK «ОРАНТА» двома платіжними дорученнями виплатило ПРАТ СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн. 
При цьому зазначає, що ПАТ «HACK «ОРАНТА» листом від 30.03.23р. № 09-02-20/2367 повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування по договору добровільного комплексного страхування серії ЕАП № 0358162 від 05.10.2022, через не виконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків страхувальника, передбачених п.7.1 Договору, який передбачає, що страхувальник негайно безпосередньо з місця події, але не пізніше 24 години з моменту настання події, зобов`язаний повідомити цілодобову сервісну службу Страховика за телефоном 0 800 50 05 05, що вказаний на першій сторінці Договору і діяти відповідно до рекомендацій сервісної служби Страховика, про настання страхового випадку.
Наголошує, що ОСОБА_1 сервісну службу взагалі не повідомляла, що грубо порушує умови договору двічі, а тому, на думку скаржника, страхувальник має нести негативні наслідки своєї бездіяльності у вигляді відмови здійснити виплату страхового відшкодування за договору добровільного комплексного страхування серії ЕАП № 0358162 від 05.10.2022 з лімітом 50 000 грн. 
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині стягнення з неї на користь ПАТ «Арсенал Страхування» суми майнової шкоди та судового збору, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди та судового збору. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що із тексту постанови Новоград – Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.01.2023 (справа №285/124/23) вбачається, що 24.12.2022 у ДТП приймав участь саме автомобіль Jaguar F-pace, номерний знак НОМЕР_1 , і саме цей автомобіль зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП.
В той же час, згідно платіжних доручень №2058619 від 12.01.2023 та №9475722 від 27.02.2023 страхові виплати були здійснені позивачем на користь філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомот» як оплата рах. №1091238 від 17.02.2023 та №1090110 від 04.01.2023.
Однак, дослідивши вказані рахунки, можна прийти до висновку, що страхові виплати були здійснені за ремонт зовсім іншого автомобіля, аніж той, який брав участь у ДТП, а саме Jaguar F-pace Х761, державний номерний знак НОМЕР_3 . Даний автомобіль має зовсім інший номерний знак, а також це Jaguar F-pace зовсім іншого класу, ніж SVR, а саме Х761.
Єдиною спільною рисою даного автомобіля і автомобіля за договором страхування у позивача, є номер кузова НОМЕР_4 .
Крім того, позивачем в якості доказів пред`явлено два протоколи огляду транспортних засобів – від 21.02.2023, в якому зазначено лише 4 пошкодження, а інший від 28.12.2023, тобто складений через рік після ДТП, в якому зазначено вже 32 пошкодження. Дані протоколи були складені спеціалістом ОСОБА_3 . Вказаним спеціалістом 22.04.2023 року складено звіт № 345-2002 про оцінку колісного транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Jaguar F-pace, д.н.з. № НОМЕР_1 , складає 992 088,79 грн.
У страхових актах № 006.01925722-1 та № 006.01925722-1 у графі 11 «Огляд пошкодженого майна виконано» взагалі нічого не зазначено.
Таким чином, залишається незрозумілим на підставі якого саме документу - протоколу огляду спеціалістом Нестеренком В.І. були встановлені конкретні пошкодження, завдані автомобілю Jaguar F-pace, держ. № НОМЕР_1 , адже протокол огляду ТЗ від 21 лютого 2023 року стосується автомобіля Jaguar F-pace з іншим державним номерним знаком НОМЕР_3 . В той же час протокол огляду ТЗ від 28 грудня 2023 року автомобіля Jaguar F-pace, д.н.з. № НОМЕР_1 , був складений ОСОБА_3 аж на восьмий місяць після того, як ним же було складено звіт про оцінку.
Відтак, дані обставини дають обґрунтовану підставу вважати, що пред`явлений позивачем звіт про оцінку майна є належним та обґрунтованим доказом, із якого можна було б встановити вартість заподіяного збитку через відсутність документально зафіксованого даним спеціалістом, який складав цей звіт, огляду пошкоджень завданих забезпеченому транспортному засобу.
Крім того, даний звіт було складено вже після оформлення позивачем страхових актів із визначеними в них сумами страхового відшкодування.
Щодо рахунків № 1091238 від 17.02.2023 року та № 1090110 від 04.01.2023 року, виставлених філією «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів», і які фактично були оплачені позивачем, то вони, на її думку, не стосуються автомобіля Jaguar F-pace, д.н.з. НОМЕР_1 , який брав участь у ДТП, а зовсім іншого автомобіля - Jaguar F-pace Х761, д.н.з. НОМЕР_3 .
Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, окрім схеми ДТП, якими б підтверджувалися фактичні пошкодження, отримані внаслідок ДТП автомобілем Jaguar F-pace, д.н.з. НОМЕР_1 , а доказів стосовно вартості завданого даному автомобілю збитків взагалі немає, адже звіт про оцінку майна не може вважатися таким доказом.
Звертає увагу на те, що із наданих позивачем доказів виходить, що хоча застраховані за договором страхування автомобілі Ягуар із різними державними номерами, однак усі вони мають один номер кузова НОМЕР_4 . Отже, скаржник не може нести матеріальну відповідальність за шкоду спричинену в цілому автомобілю Jaguar F-pace, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки страхове відшкодування позивачем було виплачено за ремонт зовсім іншого автомобіля Jaguar F-pace НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_3 .
Вважає, що якщо у цих двох автомобілів був один спільний кузов, який був застрахований позивачем відповідно до договору добровільного страхування, то вона має нести перед позивачем матеріальну відповідальність винятково за шкоду, спричинену в результаті ДТП саме цьому кузову, а не усьому застрахованому автомобілю.
В той же час, матеріали справи не містять конкретного детально зафіксованого документу, який би містив опис пошкоджень, завданих саме цьому кузову НОМЕР_4 , а також будь-яких доказів, на підставі яких можна було б встановити матеріальний збиток внаслідок ДТП, завданих безпосередньо кузову НОМЕР_4 .
За таких обставин вважає, що висновки суду першої інстанції відносно задоволення даного позову є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не підтверджуються наданими сторонами доказами. Також звертає увагу, що вона є особою з інвалідністю другої групи, відтак стягнення з неї на користь позивача суми судового збору є незаконним та протиправним. 
У відзиві ОСОБА_1 просить в задоволенні апеляційної скарги ПАТ «НАСК «Оранта» відмовити, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, окрім схеми ДТП, якими б підтверджувалися фактичні пошкодження, отримані внаслідок ДТП автомобілем Jaguar F-pace, д.н.з. НОМЕР_1 , а доказів стосовно вартості завданого даному автомобілю збитків взагалі немає. Вважає, що апелянт ПАТ «НАСК «Оранта» безпідставно виплатив на користь позивача безпідставно завищену суму страхового відшкодування, не перевіривши документально факт заподіяння збитків саме в розмірі, який зазначив позивач, не переконавшись в тому, на ремонт якого саме автомобіля за які конкретні пошкодження позивач виплатив відшкодування на користь філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомот». 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду встановлено, що 21.01.2022 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 220/22-Т/ЗП113. Строк дії договору до 21.01.2023 року (а.с.6). 
Згідно вказаного договору було застраховано транспортний засіб Jaguar F-Pace SVR д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .
18 серпня 2022 року було укладено Додатковий договір до Договору добровільного страхування наземного транспорту №220/22-Т/ЗП113. Вказаним додатковим договором, у зв`язку із зміною власника, замінено реєстраційний номер автомобіля на НОМЕР_6 та добавлено вигодонабувача ОСОБА_4 (а.с.16,24).
У зв`язку із заміною державного реєстраційного номеру 02.12.2022 було укладено додатковий договір до Договору добровільного страхування наземного транспорту №220/22-Т/ЗП113. Номер кузова транспортного засобу є незмінним. Реєстраційний номер автомобіля змінено на НОМЕР_1 (а.с.15).
24 грудня 2022 року сталась ДТП за участю автомобіля «Ягуар» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Нісан» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/124/23 від 13.01.2023 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні ДТП (а.с.28).
Відповідно до Звіту №345-2022 від 22.04.2023, Рахунку №1090110 від 04.01.2023 року та Рахунку № 1091238 від 17.02.2023 розмір страхового відшкодування, виплаченого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі умов Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу склав 936 112,28 грн. (а.с.29-47).
Вказана сума була сплачена позивачем на рахунки Філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомот» (а.с.48-49).
У свою чергу, відповідач ПАТ НАСК «Оранта» в порядку регресу перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.50,51).
05 жовтня 2022 року між ПАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 також було укладено договір добровільного комплексного страхування ЕАП № 0358162 на суму 50 000,00 грн. 
Однак, у відшкодуванні позивачу 50 000,00 грн за Договором добровільного комплексного страхування ЕАП № 0358162 відповідач ПАТ НАСК «Оранта» відмовив, посилаючись на те, що страхувальник ОСОБА_1 порушила умову договору, а саме п.7.1, який зобов`язував її негайно, але не пізніше 24 годин, з моменту настання події, повідомити страхувальника про страховий випадок.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 726 112,28 грн. майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, страховик ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування потерпілій особі, у зв`язку з чим, до нього, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто у даному випадку до ОСОБА_1 . 
Крім того, задовольняючи позов до ПАТ НАСК «Оранта», суд першої інстанції виснував, що у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. При цьому, слід враховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не із наданням певних доказів страхувальником. Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення із відповідача ПАТ НАСК «Оранта» на користь позивача 50 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова виплата – грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Страхове відшкодування – страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до положень частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник – особа, яка завдала шкоди.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» (в редакції станом на час виникнення спірних правовдносин) та положеннями статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».
Колегія суддів зазначає, що у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.
Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року, справа № 686/17155/15-ц, вказав, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Так на підтвердження позовних вимог, представником позивача був наданий звіт №345-2022 від 22.04.2023 про оцінку колісного транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку складає 936 112,28 грн., рахунок №1090110 від 04.01.2023 року та рахунок № 1091238 від 17.02.2023, розрахунки страхового відшкодування від 11.01.2023 та від 24.02.2023, відповідно до яких розмір страхового відшкодування, виплаченого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі умов Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу склав 936112,28 грн. (а.с.29-47).
Вказана сума була сплачена позивачем на рахунки Філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ Віннер Автомот, відповідно до платіжних доручень від 2058619 від 12.01.2023 та №9475722 від 27.02.2023 (а.с.48-49).
У свою чергу, відповідач ПАТ НАСК «Оранта» в порядку регресу перерахували позивачу страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.50,51).
Таким чином, районний суд встановивши, що позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права вимоги потерпілої особи в межах здійсненої виплати до особи, відповідальної за завдані збитки, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача виплаченого страхового відшкодування у розмірі 726 112,28 грн.
Посилання представника апелянта ОСОБА_1 в скарзі на ті обставини, що позивачем не доведено розмір заподіяної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не спростовано будь-якими доказами розмір матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як і розмір страхового відшкодування, виплаченого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», жодних клопотань з цього приводу під час розгляду справи, в тому числі щодо призначення судової експертизи, не заявляв. При цьому, станом на час розгляду справи відшкодування шкоди відповідачем не відбулося.
Доводи апеляційної скарги про те, що страхові виплати були здійснені за ремонт зовсім іншого автомобіля Jaguar F-Pace, аніж той який був застрахований за договором Добровільного страхування наземного транспорту №220/22-Т/ЗП113 від 21.01.2022 не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до умов страхування та загальноприйнятої практики, головним ідентифікатором транспортного засобу є саме номер кузова. До того ж, після зміни власника та реєстраційного номера автомобіля були укладені відповідні додаткові угоди, які підтверджують належність об`єкта страхування. Водночас відповідач ОСОБА_1 та її представник не надали належних і допустимих доказів на спростування наведених обставин.
Статтею 26 ЗУ «Про страхування» передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена нормане поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.
Виходячи зі змісту наведених норм, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. При цьому, слід враховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не із наданням певних доказів страхувальником.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.11.2018 року у справі № 910/922/18.
Таким чином, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги ПАТ «НАСК «Оранта» щодо порушення строку повідомлення про страховий випадок як підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування за договором добровільного комплексного страхування ЕАП № 0358162 у розмірі 50 000 грн., оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» фактично визнало настання страхового випадку, що підтверджується здійсненням часткової виплати страхового відшкодування у розмірі 160 000 грн. Це свідчить про те, що обставини страхового випадку були належним чином встановлені, та порушення строку повідомлення не стало перешкодою для оцінки збитків і прийняття рішення про виплату.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.
Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність прийнятого рішення.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення норм матеріального та процесуального права, однак вони спростовуються матеріалами справи та наведеними нормами права, а тому відхиляються судом.
Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині розподілу судових витрат не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, відповідно до положень ч. 4 ст. 379 ЦПК України, з ухваленням нового рішення в даній частині виходячи з наступного.
Так вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_7 від 26.04.2016 (а.с.202).
Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнено від сплати судових витрат, суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені в суді першої інстанції витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 613,68 грн. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 01 травня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова  компанія «Арсенал  Страхування» сплаченого судового збору в розмірі 8 613,68 грн. скасувати.
Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені в суді першої інстанції витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 613,68 грн. 
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий                                               Судді