ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8885/25 Справа № 202/14328/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Михальченко А. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.
за участю секретаря Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 - адвоката Ісаєва Михайла Терентійовича на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення.
В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи,  ОСОБА_1 посилався на те, що він з 24 квітня 2010 року по 10 червня 2016 року перебував у шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із матір`ю і він добровільно переказував на картку ОСОБА_2 грошові кошти на утримання дітей. Однак відповідач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року у справі №202/4599/16-ц з нього стягнуті на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 21 липня 2016 року. Станом на 24 жовтня 2024 року заборгованість по сплаті аліментів склала 690 223 грн. 77 коп. Вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів та способу їх стягнення, оскільки він уклав шлюб з ОСОБА_6 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною – ОСОБА_7 , який народився у них ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому вважає, що його сімейний та матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростання цін на продукти та одяг, підвищення прожиткового рівня на дитину відповідного віку та на непрацюючу дружину, оплату комунальних послуг, а також у нього наявна кредитна заборгованість. Позивач вказує, відповідач надає послуги манікюру та отримує дохід, а отже отримує достатній дохід для забезпечення її особистий потреб, а також достатній для часткового задоволення потреб дітей, має власне житло, відпочиває за кордоном. На підстав викладеного  ОСОБА_1 просив суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року у справі №202/4599/16-ц, та просив суд стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 196 грн щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення.
       Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 17 червня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ісаєв М.Т. просить змінити рішення суду від 25 квітня 2025 року, змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються  з нього на підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року у справі №202/4599/16-ц, та стягувати з нього на користь відповідача на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 196 грн щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення  з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), “Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості”.
Закон України “Про охорону дитинства” від 26 квітня 2001року вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
       Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.
Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов`язок є особистим, індивідуальним обов`язком як матері, так і батька.
Положеннями ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі.
       Як передбачено ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.
       Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
       За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України, а саме мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів” роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
       Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. 
       Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
       З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
       Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
       Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
У справі встановлено, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року, який було розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2016 року, яке набрало законної сили (а.с.23-25).
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9, 10).
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року у справі №202/4599/16-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів — частково задоволено позовні вимог ОСОБА_8 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1\3 частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 21 липня 2016 року. Вказане рішення суду набрало законної сили (а.с.26-28).
       23 березня 2017 року постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53636234 з примусового виконання виконавчого листа №202/4599/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (а.с.121).
       Станом на 24 жовтня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів у ВП №53636234 становила 690 223 грн. 77 коп., але в ході судового розгляду справи вказана заборгованість погашена, що було визнано сторонами у судовому засіданні.
       З Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів ОСОБА_1 за період з ІІІ кварталу 2016 року по IV квартал 2025 року встановлено, що увесь вказаний період ОСОБА_1 є співробітником поліції і проходить службу у різних управліннях де отримує заробітну плату, розмір якої у 2025 році збільшився в порівнянні з 2016 роком (а.с.166-171). 
       02 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (а.с.8).
        ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народився син – ОСОБА_9 (а.с.5).
       Відповідно до наказів Головного слідчого управління НП України від 27 січня 2023 року №99 о/с, від 30 липня 2024 року №1322 о/с ОСОБА_6 в період з 22 січня 2023 року по 22 липня 2023 року та в період 23 липня 2024 року по 22 січня 2025 року перебувала у відпустках без збереження заробітної плати для догляду за дитиною (а.с.11-13). 
       Також судом встановлено, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитними зобов`язаннями перед АТ “КБ “Приватбанк” та перед АТ “Сенс банк” (а.с.22, 142-151).
        ОСОБА_1 знаходиться на обліку у сімейного лікаря, ендокринолога з діагнозом цукровий діабет ІІ типу, середньої тяжкості, що підтверджується довідкою від 11 листопада 2024 року (а.с.139). 
Звернувшись до суду із цим позовом про зміну (зменшення) розміру та способу стягнення аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він уклав шлюб з ОСОБА_6 , у якому у нього народилась дитина, його дружина ОСОБА_6 не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, а він має кредитну заборгованість. 
       Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
       Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Слід зазначити, позивач ОСОБА_1  є особою працездатного віку, працює. 
       Доказів на підтвердження погіршення стану здоров”я позивача, погіршення його матеріального стану матеріали справи не містять.
       Будь-яких належних доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача з моменту стягнення аліментів, або ж доказів на підтвердження покращення матеріального стану стягувача аліментів матеріали справи також не містять. 
       Проаналізувавши надані позивачем докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що матеріальний стан позивача з 2016 року не погіршився. Хоча він і уклав новий шлюб у якому народилася третя дитина, але його заробітна плата збільшилась. 
       Факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. 
       Доводи позивача про те, що він має заборгованості за кредитними договорами, а відповідач працює та отримує дохід від надання манікюрних послуг, не є підставою для зміни розміру аліментів.
       Факт перебування позивача на диспансерному обліку у ендокринолога також не є підставою для висновку про те, що розмір аліментів може бути зменшено у зв`язку з погіршенням стану здоров`я платника аліментів. 
       Посилання позивача на те, що існують  підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів з нього на користь  відповідача на підставі рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року у справі №202/4599/16-ц єбезпідставними, оскільки не підтверджуються жодними належними доказами у справі.
       Відповідно до судового рішення розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача не буде спрямоване на належне забезпечення дітей останнього та суперечитиме їх інтересам.
       Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами підстави позову про наявність підстав зміни способу та зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року у справі №202/4599/16-ц.
       Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення, за недоведеністю.
Доводи апеляційної скарги  про наявність підстав для зменшення  розміру  аліментів та способу їх стягнення є недоведеними належними та допустимими доказами у справі.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Ісаєва Михайла Терентійовича – залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови
проголошена у судовому засіданні 14 жовтня 2025 року.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова