УХВАЛА
12 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 760/32499/24
провадження № 61-14034ск25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року АТ «Кредобанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Солом`янський районний суд міста Києва заочним рішенням від 06 березня 
2025 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 09 жовтня 2025 року, позов АТ «Кредобанк» задовольнив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-259933 у сумі 161 033,79 грн, з яких 88 110,70 грн заборгованості за основним боргом, 72 923,09 грн заборгованості за процентами.
Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
07 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Зачепіло З. Я., засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року 
у зазначеній справі.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів 
у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження 
(про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на такі обставини.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини 
і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка 
є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, 
ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури 
у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, 
що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі 
№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом 
(пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), 
та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті 
ЦПК України.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти 
розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, 
коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна 
скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення 
для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає 
касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості 
спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, 
при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес 
або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), 
має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання 
судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних 
правовідносинах.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, 
чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує 
двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних 
осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн) та становить 161 033,79 грн.
Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі 
не встановлено.
Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності. 
Підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно 
до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України Верховний Суд не встановив.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно 
до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи 
на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури 
у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, 
якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, 
а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations 
Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ 
до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі 
Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї 
особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано 
на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу 
на судові рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягають 
касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 09 жовтня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                                І. В. Литвиненко
 
                                                                                                                           А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           Є. В. Петров