ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року 
м. Київ
справа № 380/22971/24
адміністративне провадження № К/990/23427/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного   І.   В.,
суддів: Мацедонської   В.   Е., Мельник-Томенко   Ж.   М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2025 року (судді: Курилець   А.   Р., Кузьмич   С.   М., Мікула   О.   І.) у справі № 380/22971/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 09 вересня 2019 року включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17   липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4   410 грн 34 коп. за період з 01 березня 2018 року по 09 вересня 2019 року у загальній сумі 141   865 грн 93 коп. відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №   1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня        2004 року № 44 (далі - Порядок №   44), з урахуванням виплачених сум.
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 указав, що він проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. 
3. 06 листопада 2020 року позивача звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я. 
4. У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з інформаційним запитом, зокрема, щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01   березня 2018 року по 06 листопада 2020 року.
5. На вказаний запит відповідачем надані матеріали про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .
6. На думку позивача, відповідачем неправильно було нараховано індексацію грошового забезпечення за вказані періоди, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій та їх обґрунтування
7. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025   року позов задоволено повністю. 
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 06 листопада 2020 року включно, розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення його доходу у березні 2018 року, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4   410   грн 34 коп. у місяць за період з 01 березня 2018 року по 06 листопада 2020   року включно, розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення його доходу у березні 2018 року, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку 1078, та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
8. Суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням того факту, що 01 березня 2018   року набрала чинності Постанова №   704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №   1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення. Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
9. Львівський окружний адміністративний суд установив, що з довідки про доходи ОСОБА_1 слідує, що грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року становило 9955 грн 91 коп., за березень 2018 року 14   753 грн 88 коп., однак із квітня по листопад 2018 року 10   008 грн 72 коп.
10. За висновком суду першої інстанції розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 52 грн 81 коп. (10   008 грн 72 коп. - 9955 грн 91 коп. = 52   грн 81 коп.).
11. Львівський окружний адміністративний суд зазначив, що визначення суми індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу, у березні 2018 року становить 4463 грн 15 коп.
12. Суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 52 грн 81 коп. не перевищив розмір індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) 4463 грн 15 коп., та в силу вимог абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078 у відповідача не було законних підстав не виплачувати позивачу індексацію у період з 01 березня 2018 року. Тобто, відповідно до вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, сума належної позивачу індексації-різниці грошового забезпечення в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463 грн 15   коп. мінус 52 грн 81 коп. та становить 4410 грн 34 коп. Зазначений розмір індексації-різниці грошового забезпечення 4410 грн 34 коп. згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 повинен був бути виплачений позивачу щомісячно по день звільнення з військової служби або до наступного підвищення тарифної ставки (окладу) та до такого розміру додається сума «поточної» індексації, яка виплачується коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотки.
13. Львівський окружний адміністративний суд зауважив, що порушене право позивача в даному випадку підлягає відновленню шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4410 грн 34 коп. в місяць за період з 01 березня 2018 року по 06 листопада 2020 року включно, розраховану як різниця між сумою індексації і розміром підвищення її доходу у березні 2018 року, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
14. Суд першої інстанції також дійшов висновку, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту   2 Порядку № 44.
15. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 14 травня 2025   року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнив.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 380/22971/24 скасував та прийняв нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив повністю.
16. Скасовуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14   січня 2025 року, Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив, що колегія апеляційного суду не може погодитися з таким висновками суду попередньої інстанції, з огляду на те, що для встановлення сум грошового забезпечення позивача, окружний суд послуговувався карткою особового рахунку на виплату грошового забезпечення № 717 ОСОБА_2 . Апеляційний суд наголосив, що картка особового рахунка № НОМЕР_2 ОСОБА_2 , жодним чином не підтверджує розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 . У відзиві на позовну заяву (сторінка 8 такої) в суді першої інстанції (зворот а. с. 27), відповідач звертав увагу окружного суду, що «надана позивачем картку особового ранку на отримання грошового забезпечення не відповідає заявленим вимогам позивача та фактичному стану справ у зв`язку з тим, що він надав картку особового ранку на отримання грошового забезпечення іншого громадянина, а не свою». Однак на зазначені доводи суд першої інстанції належної уваги не звернув.
17. Восьмий апеляційний адміністративний суд також указав, що з довідки №   50/02/13-135 про нараховане та виплачене грошове забезпечення апеляційним судом встановлено розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (постійні складові):
- у лютому 2018 року: посадовий оклад 1030 грн, оклад за військове звання 120 грн, надбавка за вислугу років 287 грн 50 коп, надбавка за виконання особливо важливих завдань 718 грн 75 коп., щомісячна премія 11   845 грн, всього 14   001 грн 25 коп.;
- у березні 2018 року: посадовий оклад 4370 грн, оклад за військове звання 1270 грн, надбавка за вислугу років 1974 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 1522 грн 80 коп., щомісячна премія 11   845 грн, всього 20   981 грн 80 коп.
18. Суд апеляційної інстанції зауважив, що за правилами абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Отже, грошове забезпечення позивача з урахуванням його постійних складових, нарахованих за березень 2018 року (порівняно із лютим 2018 року) збільшилось на 6980 грн 55 коп. (20   981 грн 80 коп.- 14   001 грн 25 коп.).
19. Восьмий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 6980 грн 55 коп., що перевищує суму можливої індексації 4463 грн 15 коп., позивач не має право на отримання щомісячної індексації-різниці. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позову.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
20. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій зазначив, що судом апеляційної інстанції не повністю досліджені всі надані докази, що є порушенням норм процесуального права.
21. На думку скаржника, судом апеляційної інстанції не враховано висновок Верховного Суду щодо питання застосування абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №   1078, викладений у постанові від 08 листопада 2024 року у справі №   200/5940/23.
22. Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що в березні 2018 року щомісячну премію було виплачено за лютий 2018 року визначену з урахуванням посадового окладу, встановленого відповідно до Постанови № 1294, а у квітні 2018   року щомісячну премію було виплачено за березень 2018 року визначену з урахуванням посадового окладу, яку встановлено відповідно до Постанови № 704. Крім того не надано оцінки, що з квітня по грудень 2018 року грошове забезпечення становило на рівні лютого 2018   року.
23. На підставі викладеного скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2025 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Позиція інших учасників справи
24. У відзиві на касаційну скаргу відповідач указав, що скаржник протиправно посилається на незастосування судом апеляційної інстанції висновку Верховного Суду щодо питання застосування абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №   1073, викладеного в постанові від 08 листопада 2024 року у справі №   200/5940/23.
25. На переконання відповідача, Восьмий апеляційний адміністративний суд під час винесення постанови від 14 травня 2025 року застосував норми матеріального права вірно та не допустив їх порушення.
26. У зв`язку з викладеним відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його касаційної скарги в повному обсязі, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2025 року - залишити без змін.
Рух касаційної скарги
27. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 30 червня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі № 380/22971/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та витребував із Львівського окружного адміністративного суду справу № 380/22971/24.
28. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу №   380/22971/24 призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій 
29. ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині    НОМЕР_1 Національної гвардії України.
30. У зв`язку зі звільненням з військової служби у запас за станом здоров`я відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України від 25   березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06 листопада 2020 року № 242 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31. Згідно з карткою особового рахунку на виплату грошового забезпечення, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , позивачеві за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, така була нарахована лише з 01 грудня 2018 року.
32. Уважаючи, що відповідач протиправно не провів нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу позивача, останній звернувся до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
33. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, і перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.
34. Згідно із частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені судом першої чи апеляційної інстанції; вирішувати питання щодо достовірності доказів; надавати перевагу одним доказам над іншими; збирати чи приймати нові докази або додатково перевіряти їх.
35. На підставі частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, якщо необхідно врахувати висновок про застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
36. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 09   вересня 2019 року включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №   1078 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4   410 грн 34 коп. за вказаний період у загальній сумі 141   865   грн 93 коп. відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №   1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №   44, з урахуванням виплачених сум.
37. Восьмий апеляційний адміністративний суд, скасовуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду указав на помилковість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
38. Касаційне провадження в цій справі відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в межах доводів позивача про неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2024   року у справі № 200/5940/23 щодо визначення суми індексації-різниці грошового забезпечення визначеної нормами абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №   1078.
39. Отже, зважаючи на висновки судів попередніх інстанцій та доводи й вимоги скаржника, на стадії касаційного перегляду ключовим питанням справи є правильність застосування судами норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №   1078 у контексті з`ясування того, чи має право позивач на отримання індексації-різниці та чи порушив це право відповідач, не виплативши відповідну індексацію за період служби з 01 березня 2018 року по 09   вересня 2019 року.
40. Відповідаючи на питання, поставлені перед судом касаційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає таке.
41. Відповідно до позиції Верховного Суду, яку викладено в постанові від 23   березня 2023 року у справі №   400/3826/21, Порядок №   1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
42. Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотки (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №   1078 в редакції 01 березня 2018 року).
43. Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).
44. При цьому слід зазначити, що з 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту   5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
45. Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01   грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
46. Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
47. Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 дає Верховному Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
48. Ураховуючи, що з 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
49. Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу ОСОБА_1 , відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
50. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23   березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №   380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №   420/11424/21, від 20 квітня 2023   року у справі №   320/8554/21, від 11 травня 2023 року у справі №   260/6386/21, а також у постановах від 28 вересня 2022 року у справі №   400/1119/21, у справі №   560/3965/21.
51. Як убачається з установлених обставин справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року до 06 листопада 2020 року.
52. З цього приводу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №   1078 ОСОБА_1 має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
53. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
54. Слід зазначити, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, ураховуючи спосіб, застосований Верховним Судом у справі №   400/3826/21, у розглядуваній справі необхідно встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
55. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
56. Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
57. Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №   1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
58. Указані правові висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, яку викладено у постановах від 23 березня 2023 року у справі №   400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №   380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №   420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21, від 11 травня 2023   року у справі №   260/6386/21.
59. При цьому Верховний Суд також неодноразово зазначав, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
60. У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, установив розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно з довідкою № 50/02/13-135 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, а саме: 
- у лютому 2018 року: посадовий оклад 1030 грн, оклад за військове звання 120 грн, надбавка за вислугу років 287 грн 50 коп., надбавка за виконання особливо важливих завдань 718 грн 75 коп., щомісячна премія 11   845 грн, всього 14   001 грн 25 коп.;
- у березні 2018 року: посадовий оклад 4370 грн, оклад за військове звання 1270 грн, надбавка за вислугу років 1974 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 1522 грн 80 коп., щомісячна премія 11   845 грн, всього 20   981 грн 80 коп.
61. За висновками суду апеляційної інстанції грошове забезпечення позивача з урахуванням його постійних складових, нарахованих за березень 2018 року (порівняно із лютим 2018 року) збільшилось на 6980 грн 55 коп., що перевищує суму можливої індексації 4463 грн 15 коп., тому позивач не має право на отримання щомісячної індексації різниці.
62. Водночас, ОСОБА_1 в касаційній скарзі зазначає, що в березні 2018 року щомісячну премію було виплачено за лютий 2018 року визначену з урахуванням посадового окладу, встановленого відповідно до Постанови № 1294, а у квітні 2018   року щомісячну премію було виплачено за березень 2018 року, визначену з урахуванням посадового окладу, яку встановлено відповідно до Постанови № 704. На обґрунтування вказаного позивач посилається на те, що з квітня по грудень 2018   року грошове забезпечення ОСОБА_1 становило на рівні лютого 2018   року. При цьому в касаційної скарги ОСОБА_1 послався на висновки, які викладені в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2024 року у справі №   200/5940/23.
63. Таким чином, доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, які слугували підставами для касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, знайшли своє підтвердження, оскільки судом апеляційної інстанції не вжито визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
64. Судове рішення є результатом повного і всебічного з`ясування обставин адміністративної справи (стаття 244 КАС України) та ретельної оцінки наданих сторонами й витребуваних судом доказів з метою правильного застосування норм матеріального і процесуального права (стаття 242 КАС України). Від зміни цих елементів, відповідно, може змінюватися й кінцевий результат судового рішення в адміністративній справі.
65. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що в порушення частини четвертої статті 9 КАС України судом апеляційної інстанції не вжито визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів із власної ініціативи.
66. Отже, наявні підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції, позаяк для правильного вирішення спору потрібно додатково дослідити докази та встановити додаткові обставини.
67. Натомість суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені в рішеннях судів попередніх інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
68. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
69. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
70. Оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню із скасуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду та направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня            2025 року - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                            І.   В.   Желєзний
Судді                                                                                                В.   Е.   Мацедонська
                                                                                                Ж. М. Мельник-Томенко