СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року                                      м. Харків                            Справа № 922/925/25

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Істоміна О.А., суддя Хачатрян В.С.

без повідомлення учасників справи,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву фізичної особи ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення у справі №922/925/25
за позовом фізичної особи ОСОБА_2 
до відповідачів:
1. фізичної особи ОСОБА_1 ;
2. фізичної особи ОСОБА_3 ;
3-ї особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬФ СИСТЕМС», 61001, Харківська обл., м. Харків, пр.-т. Аерокосмічний, буд. 20
2. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скорбач Яна Сергіївна, 
АДРЕСА_1 . Департамент реєстрації Харківської міської ради, 61003, м. Харків, Павлівський майдан, буд. 4                         
про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі, акту приймання-передачі частки у статутному капіталі та скасування реєстраційної дії/запису

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Харківської області із позовом до відповідача 1: фізичної особи ОСОБА_1 , відповідача 2: фізичної особи ОСОБА_3 про:
- визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЬФ СИСТЕМС" від 09 серпня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;
- визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЬФ СИСТЕМС" від 09 серпня 2024 року, складений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про передачу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЬФ СИСТЕМС" розміром та номінальною вартістю 10 000,00 грн, що становить 100% статутного капіталу Товариства, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скорбач Яною Сергіївною за реєстровим № № 1234, 1235, за яким була проведена державна реєстрація змін до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
- скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЬФ СИСТЕМС", а саме: реєстраційні записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну учасника або відомостей про таку особу від 12 серпня 2024 року.
Також, до стягнення заявлені судові витрати.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.07.2025 у справі № 922/925/25, зокрема, закрито провадження у справі № 922/925/25 за позовом Фізичної особи ОСОБА_2 до відповідача 1: фізичної особи ОСОБА_1 , відповідача 2: фізичної особи ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі, акту приймання-передачі частки у статутному капіталі та скасування реєстраційної дії/запису на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із тим, що спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
ОСОБА_2 з ухвалою суду першої інстанції не погодилась, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить задовольнити апеляційну скаргу; ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.07.2025 у справі №922/925/25 скасувати; справу №922/925/25 направити до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.07.2025 у справі № 922/925/25 залишено без змін.
29.08.2025 до Східного апеляційного господарського суду від фізичної особи ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судові витрати на правничу допомогу в сумі 256 000, 00 грн.
Відповідно до положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначав про понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, а також повідомив суд до закінчення судових дебатів у справі, що відповідні докази будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до розгляду. Постановлено розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення здійснити без повідомлення учасників справи, а позивачу у строк до 08.09.2025 - подати заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (у разі їх наявності).
02.09.2025 від ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, у яких остання зазначає, що:
- консультація клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, аналіз судової практики на загальну вартість 128 000,00 грн - надаються на початку взаємовідносин адвоката з клієнтом при побудові правової позиції на початку розгляду справи в суді першої інстанції, а не на етапі апеляційного провадження;
- зміст відзиву на апеляційну скаргу майже ідентичний змісту заяви про закриття провадження у справі. Таким чином, написання відзиву на апеляційну скаргу не вимагало від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи;
- відзив на апеляційну скаргу направлено через систему «Електронний суд» відтак вартість послуги «направлення відзиву до суду та відповідачу» розміром 20 000,00 грн є завищеним;
- судове засідання тривало близько 10 хвилин, тоді як адвокат зазначає, що вона витратила 2 години вартість яких складає – 8 000,00 грн.
З огляду на викладене ОСОБА_2 просить зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 667,00 грн.
04.09.2025 від ОСОБА_1 надійшли пояснення щодо заперечень позивача про зменшення судових витрат.
Відповідач 1 зазначає, що:
- Верховний суд у постанові від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 виснував, що тривалість засідання не відображає обсягу підготовчої роботи адвоката, і тому не може бути критерієм для зменшення витрат. Таким чином участь у судовому засіданні включає в себе підготовку до засідання, прибуття до суду та очікування початку засідання, участь у засіданні, виступи, реагування на доводи іншої сторони, підготовку і подання усних клопотань у залі суду;
- підготовка до написання відзиву на апеляційну скаргу потребувала значної аналітичної роботи, систематизації доказової бази та належного юридичного оформлення;
- «направлення відзиву» включає в себе не просто технічне завантаження, а комплектність матеріалів і додатків,  сканування і технічну обробку, перевірку правильності підпису, контроль доставки та підтвердження реєстрації документів у системі.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, судова колегія зазначає таке.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом з тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): 
- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; 
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Так, до поданої заяви в якості доказів понесення судових витрат відповідачем долучено копії договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) №26/06-1 від 26.06.2024; додатку №1 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 28.07.2025; акту виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг від 26.08.2025; прибуткового касового ордеру №32 від 28.07.2025 на суму 256    000,00 грн; ордеру на надання адвокатом Фільчаковою Ю.І. правничої допомоги Варванському Володимиру Миколайовичу серії АХ №1216161 від 26.06.2024; свідоцтва серія НОМЕР_1 від 23.09.2020.
Відповідно до договору про надання правничої допомоги, Варванський Володимир Миколайович (клієнт) уклав договір із Фільчаковою Ю.І., в якому клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснити, на умовах визначених договором, надання правової допомоги у встановлені строки та на умовах визначених договором, без будь-яких обмежень, в тому числі представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів, незалежно від юрисдикції та територіальної підсудності.
Відповідно до п.4.2.1 договору, кінцевий розрахунок за надану юридичну допомогу здійснюється за актом виконаних робіт.
З тексту додатку до договору вбачається, що виконавцем наданий замовникові комплекс юридичних послуг (професійної правничої допомоги), пов`язаних із розглядом справи, а саме:
- консультація клієнта 2 год. – 8 000,00 грн;
- ознайомлення з матеріалами справи 10 год. – 40    000,00 грн;
- підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу 25 год. – 100    000,00 грн;
- аналіз судової практики 20 год. – 80    000,00 грн;
- направлення відзиву до суду та позивачу 5 год. – 20    000,00 грн;
- участь у судових засіданнях 2 год. – 8    000,00 грн.
Загальна вартість послуг складає 256 000,00 грн, про що також вказано у акті виконаних робіт, підписаному адвокатом та відповідачем 1.
Таким чином, підписанням акту замовник підтвердив належне отримання послуг відповідно до договору та додатку до нього.
Разом з тим, судова колегія зазначає, що за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Досліджуючи питання співмірності витрат із складністю справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до положень статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України наявні підстави для відшкодування за рахунок позивача витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн, що відповідають принципам достатності, розумності та реальності.
Оцінивши подані відповідачем-1 докази та заперечення позивача щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить із приписів статей 123, 126, 129, 244 ГПК України та статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за якими компенсації підлягають лише ті витрати, що є реальними (дійсно понесеними), необхідними для захисту у конкретній справі та співмірними її складності, обсягу виконаних робіт і значенню спору для сторони. Водночас сам факт укладення договору, підписання акта і сплата гонорару не звільняє суд від обов`язку перевірити обґрунтованість і розумність заявленої суми під кутом критеріїв частини четвертої статті 126 ГПК України та принципу пропорційності (стаття 15 ГПК України).
Предмет апеляційного провадження був вузьким і юридично нескладним - перевірка ухвали про закриття провадження за пунктом 1 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з непідвідомчістю спору господарській юрисдикції. Справа не вимагала збирання чи дослідження значного масиву доказів, вирішення нових доктринальних питань; правова позиція відповідача-1 в апеляції по суті відтворювала аргументи його ж заяви про закриття провадження в суді першої інстанції. За таких умов заявлена сума 256 000 грн, сформована з погодинних нарахувань за «консультацію клієнта», «ознайомлення з матеріалами», «аналіз практики», «написання відзиву», «направлення відзиву» та «участь у засіданні», є непропорційною до складності спору, фактичного обсягу робіт і результату.
Апеляційний суд ураховує позицію відповідача-1 про те, що тривалість судового засідання не віддзеркалює обсяг підготовчої роботи адвоката і сама по собі не є підставою для зменшення витрат. Разом з тим, наведений аргумент не нівелює вимоги про співмірність і необхідність кожної заявленої дії. 
Зокрема, 25 годин на підготовку відзиву за обставин, коли його зміст переважно повторює вже сформульовану заяву про закриття провадження; 20 годин на «аналіз судової практики» є очевидно завищеними, оскільки порушене в апеляції питання - перевірка правомірності закриття провадження за п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України (юрисдикційність спору) - не відзначається підвищеною складністю й не вимагало пошуку рідкісної практики. Для належного обґрунтування достатньо звернення до усталених і загальнодоступних правових позицій Верховного Суду щодо розмежування юрисдикції корпоративних та цивільних спорів.
10 годин на «ознайомлення з матеріалами», але в суді апеляційної інстанції правові позиції сторін вже сформовані, відтак, не потребували від адвоката вивчення додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, правозастосовної практики, документів та доводів, якими відповідач 1 у справі обґрунтовував свою позицію.
5 годин за «направлення відзиву до суду та позивачу» має технічний характер і без деталізації (перелік додатків, обсяг сканування, виправлення недоліків, повторні відправлення тощо) не підтверджує ані необхідності такого часу, ані його відповідності погодинній ставці. Доводи про «комплектність матеріалів, контроль доставки та реєстрації» за відсутності будь-яких ускладнень чи повернень документів не змінюють цієї оцінки.
Колегія враховує і стандарти ЄСПЛ, відповідно до яких відшкодовуються лише фактичні, неминучі та розумні за розміром витрати (зокрема, «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04; «Лавентс проти Латвії»): сторона, що просить компенсацію, повинна не лише надати платіжні документи, а й переконливо показати необхідність і пропорційність кожної витрати саме у цій справі. Надані ж відповідачем-1 документи підтверджують сплату, але не спростовують доводів позивача про надмірність часу та дублювання робіт, а також не містять достатньої деталізації щодо змісту «аналізу практики» та «ознайомлення з матеріалами», що унеможливлює позитивну перевірку їх реальної необхідності.
Наведене узгоджується із висновками, викладеними у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 щодо застосування статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України.
Відтак, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини справи, відсутність доказів нетипової складності, технічний характер частини заявлених робіт, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до положень статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, за рахунок позивача мають бути відшкодовані витрати відповідача 1 на професійну допомогу в розмірі 20 000, 00 грн. 
В решті вимог відповідача 1 слід відмовити як таких, що не відповідають зазначеним вище принципам та критеріям.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 20 000, 00 грн (двадцять тисяч гривень нуль копійок) витрат, понесених відповідачем 1 на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
В решті вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення; порядок і строки оскарження додаткової постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                                         В.В. Россолов  

Суддя                                                                                                О.А. Істоміна  

Суддя                                                                                                В.С. Хачатрян