ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                      
 
12 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 175/2204/23
провадження № 61-11952св25 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Калараша А. А.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В.,
 
учасники справи:
 
позивач - держава в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації, в інтересах якої до суду звернувся керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра,
відповідачі: Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», 
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Озерянської Ж. М., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року, ухвалену колегією у складі суддів Єлізаренко І. А., Макарова М. О., Свистунової О. В.,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
1.           У травні 2023 року керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації (далі - Дніпропетровська ОДА) звернувся до суду з позовом до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі - Дніпровська РДА), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (далі - ДП «Ліси України»), про визнання недійсними розпорядження, договорів купівлі-продажу та дарування, припинення права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки.
 
2.           Позов мотивовано тим, що розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації (далі - Дніпропетровська РДА) від 25 травня 2009 року № 2286-Р надано ОСОБА_1 дозвіл на підготовку матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки. 
 
3.           Розпорядженням голови Дніпропетровської РДА від 17 липня 2009 року № 2965-Р надано ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, площею 2,000 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (інші захисні насадження) на території Новоолександрівської сільської ради за межами населеного пункту. 
 
4.           Розпорядженням голови Дніпропетровської РДА від 26 березня 2010 року № 1305-Р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, розроблений Приватним підприємством Науково-виробничим підприємством «Укрбудгеопроект» (далі - ПП НВП «Укрбудгеопроект»), та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, ріллі за рахунок земель сільськогосподарського призначення (інші захисні насадження) за межами населеного пункту території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 
 
5.           22 квітня 2010 року відділом Держкомзему в Дніпропетровському районі на підставі розпорядження голови Дніпропетровської РДА від 26 березня 2010 року № 1305-Р складено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 005024, зареєстрований за № 011012001208, згідно з яким ОСОБА_1 став власником земельної ділянки, площею 2,000 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 
 
6.           22 квітня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 2,000 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 
 
7.           Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус ДМНО) Камеко В. В. та зареєстровано в реєстрі за № 440. 
 
8.           31 травня 2012 року відділом Держкомзему в Дніпропетровському районі на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 квітня 2011 року  складено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 000082, згідно з яким ОСОБА_2 стала власником земельної ділянки, площею 2,000 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 
 
9.           29 листопада 2014 року ОСОБА_2 відповідно до договору дарування подарувала земельну ділянку площею 2,000 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 .
 
10.        Вказаний договір дарування посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Міхеєвою Т. М. 
 
11.        Реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 відбулася з порушеннями вимог чинного законодавства. Земельна ділянка, площею 2,000 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, належить до земель лісогосподарського призначення, що підтверджується листом Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» (далі - ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція») від 25 листопада 2021 року № 724. За змістом вказаного листа земельна ділянка з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189(1) частково знаходиться в межах кварталу 11 виділи 9, 14, 19, 20, 24 Микільського лісництва Державного підприємства «Дніпровський лісгосп» (далі - ДП «Дніпровський лісгосп»). Орієнтовна площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189(1) з кварталом 11 виділи 9, 14, 19, 20, 24 Микільського лісництва ДП «Дніпровський лісгосп» становить 1,6724 га (схема кварталу 11 Микільського лісництва ДП «Дніпровський лісгосп» згідно з матеріалів лісовпорядкування на 2013 рік). 
 
12.        Враховуючи наведені обставини, керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпропетровської ОДА просив суд:
 
-                   визнати недійсним розпорядження голови Дніпропетровської РДА від 26 березня 2010 року № 1305-р «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства»; 
-                   визнати недійсним укладений 22 квітня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, площею 2,000 га, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Камеко В. В. за № 442; 
-                   визнати недійсним укладений 29 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, площею 2,000 га, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Міхеєвою Т. М. за № 678; 
-                   припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, площею 2,000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 514670912214); 
-                   скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 2,000 га, кадастровий номер 1221486200:01:126:0189, у Державному земельному кадастрі; 
-                   стягнути з відповідачів на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття
 
13.        Дніпровський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 28 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року, у задоволенні позовних вимог керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра, в інтересах держави в особі Дніпропетровської ОДА відмовив.
 
14.        Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що жодних належних документів, які підтверджували б право постійного користування ДП «Дніпровське лісове господарство» на спірну земельну ділянку на момент її отримання ОСОБА_1 у власність, а також документів, що було змінено цільове використання земельної ділянки із земель лісового фонду на землі сільськогосподарського призначення, в тому числі, під час оформлення ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку, прокурором не надано.
 
15.        Надані прокурором документи на підтвердження позовних вимог взагалі не містять будь-яких даних, ідентифікуючих земельну ділянку, яка нібито включає в себе спірну земельну ділянку та перебуває в постійному користуванні ДП «Ліси України», оскільки в наданих документах відсутні координати земельної ділянки та точка прив`язки цих координат.
 
16.         ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, який отримав її у дарунок від ОСОБА_2 , яка у свою чергу придбала вказану ділянку за оплатним договором купівлі-продажу у ОСОБА_1 .
 
17.        Також, прокурор неправильно обрав спосіб захисту, оскільки вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою. Ефективним способом захисту у спірних правовідносинах є вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 
 
18.        У вересні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, подана першим заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородською О. С. через підсистему «Електронний суд», на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.  
 
19.        Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки відомостям ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» про належність спірної земельної ділянки до земель лісового фонду, яке відповідно до підпункту 3.2.8 пункту 3 Статуту Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання, затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів від 19 серпня 2016 року № 322, забезпечує виконання лісовпорядних та інших робіт щодо визначення меж і внутрішньогосподарської організації територій лісового фонду, що перебувають у користуванні постійних лісокористувачів, встановлення (відновлення) на місцевості меж землеволодінь (землекористувань). 
 
20.        Суди залишили поза увагою матеріали лісовпорядкування Микільського лісництва та акт обстеження спірної земельної ділянки від 23 червня 2023 року, надані листом філії «Дніпровське лісове господарство» від 27 червня 2023 року № 01-05/275, які відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (далі - ЛК України) є підтвердженням належності земельної ділянки до земель державного лісового фонду та відповідно до статті 47 ЛК України були чинними на час відведення у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки. 
 
21.        Також суд першої інстанції залишив поза увагою, що належність спірної земельної ділянки до земель лісового фонду підтверджуються відомостями геопорталу «Ліси України», створеного Державним агентством лісових ресурсів України на підставі таксаційних та картографічних даних безперервного лісовпорядкування. 
 
22.        Крім того апеляційний суд залишив поза увагою пояснення Дніпропетровської обласної прокуратури, викладені у листі від 18 серпня 2025 року за № 15/1-1663вих-25, в яких додатково підтверджується факт належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення. 
 
23.        Оскарження в судовому порядку правовстановлюючого рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин поєднане з оскарженням речового права на земельну ділянку є ефективним способом захисту в розумінні статей 16, 21, 393 ЦК України.  
 
24.        24 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник - адвокат Грудський І. М., у якому заявник вказує на необґрунтованість касаційної скарги першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородської О. С. та необхідність залишити оскаржувані судові рішення без змін.
 
25.        Відзив мотивовано тим, що позов подано прокурором в інтересах ДП «Дніпровське лісове господарство», тобто в інтересах державного підприємства, що є недопустимим, а тому позов мав бути залишеним судом без розгляду. 
 
26.        Будь-яких документів, які б підтверджували право постійного користування ДП «Дніпровське лісове господарство» на спірну земельну ділянку на момент її отримання ОСОБА_1 у власність, а також документів, що було змінено цільове використання земельної ділянки із земель лісового фонду на землі сільськогосподарського призначення, у тому числі під час оформлення ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку, позивачем не надано. 
 
27.        Позивач вибрав неправильний спосіб захисту порушеного права. У позовній заяві прокурор заявив негаторний позов. Разом з тим, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, тому стосовно неї мав бути заявлений позов про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов). 
 
28.        Позивач пропустив строк позовної давності, оскільки з моменту набуття відповідачами права власності на спірну земельну ділянку пройшло вже більше 10 років.
 
Провадження у суді касаційної інстанції
 
29.        Верховний Суд ухвалою від 07 жовтня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року, витребував матеріали справи з суду першої інстанції.
 
30.        У жовтні 2025 року матеріали цивільної справи № 175/2204/23 надійшли до Верховного Суду. 
 
31.        Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 488/402/16, від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18, постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі № 907/459/17, від 19 червня 2019 року у справі № 911/604/18, від 13 листопада 2019 року у справі № 361/6826/16, від 04 серпня 2021 року у справі № 925/889/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 707/2196/15, від 25 січня 2023 року у справі № 372/2093/19, від 20 грудня 2023 року у справі № 916/1517/22, від 24 квітня 2024 року у справі № 940/751/20.
32.        Також підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України). 
 
33.        Верховний Суд ухвалою від 06 листопада 2025 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів. 
 
Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи
 
34.        Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що розпорядженням голови Дніпропетровської РДА від 25 травня 2009 року № 2286-Р надано ОСОБА_1 дозвіл на підготовку матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської ради (т.1 а.с. 37).
 
35.        Розпорядженням голови Дніпропетровської РДА від 17 липня 2009 року № 2965-Р надано ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (інші захисні насадження) на території Новоолександрівської сільської ради за межами населеного пункту (т.1 а.с. 38).
 
36.        Розпорядженням голови Дніпропетровської РДА від 26 березня 2010 року № 1305-Р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, розроблений ПП НВП «Укрбудгеопроект» та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, ріллі за рахунок земель сільськогосподарського призначення (інші захисні насадження) за межами населеного пункту території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (т.1 а.с. 39).
 
37.        22 квітня 2010 року відділом Держкомзему в Дніпропетровському районі на підставі розпорядження голови Дніпропетровської РДА від 26 березня 2010 року № 1305-Р видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 005024, зареєстрований за № 011012001208, згідно з яким ОСОБА_1 став власником земельної ділянки, площею 2,0 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (т.1 а.с. 40).
 
38.        22 квітня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купила земельну ділянку, площею 2,000 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Камеко В. В. та зареєстровано в реєстрі за № 440 (т.1 а.с. 41).
 
39.        31 травня 2012 року відділ Держкомзему в Дніпропетровському районі на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 квітня 2011 року склав та видав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 000082, згідно з яким ОСОБА_2 стала власником земельної ділянки, площею 2,0 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (т.1 а.с. 42).
 
40.        29 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір дарування земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 2,000 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 . Вказаний договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Міхеєвою Т. М. (т.1 а.с. 43, 44).
 
41.        Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спірну земельну ділянку з 29 листопада 2014 року зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 35).
 
42.        У листі ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 25 листопада 2021 року за вих. № 724 зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189(1) частково знаходиться в межах кварталу 11 виділи 9, 14, 19, 20, 24 Микільського лісництва ДП «Дніпровський лісгосп». Орієнтовна площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189(1) з кварталу 11 виділи 9, 14, 19, 20, 24 Микільського лісництва ДП «Дніпровський лісгосп» становить 1,6724 га. Схема кварталу 11 Микільського лісництва ДП «Дніпровський лісгосп» згідно матеріалів лісовпорядкування на 2013 рік (т. 1 а.с. 49).
 
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
 
43.        Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
44.        Згідно із вимогами статті 1 ЛК України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
 
45.        Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.
 
46.        Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
 
47.        Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.
 
48.        Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 20 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.
 
49.        За змістом статті 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.
 
50.        Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.
 
51.        Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).
 
52.        Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
 
53.        У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
54.        Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
55.        Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
56.        Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
57.        Визначальним для вирішення цієї справи є встановлення того, чи входить спірна земельна ділянка до земель лісового фонду. 
 
58.        Звернувшись до суду із цим позовом, прокурор зазначив, що земельна ділянка, площею 2,000 га, з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189 належить до земель лісогосподарського призначення, посилаючись на лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 25 листопада 2021 року № 724 (т. 1 а.с. 49).
 
59.        У вказаному листі зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189(1) частково знаходиться в межах кварталу 11 виділи 9, 14, 19, 20, 24 Микільського лісництва ДП «Дніпровський лісгосп». Орієнтовна площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189(1) з кварталу 11 виділи 9, 14, 19, 20, 24 Микільського лісництва ДП «Дніпровський лісгосп» становить 1,6724 га. Схема кварталу 11 Микільського лісництва ДП «Дніпровський лісгосп» згідно з матеріалів лісовпорядкування на 2013 рік.
 
60.        Відхиляючи наведений доказ, суди попередніх інстанцій не врахували, що Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання «Укрдержліспроект» (далі - ВО «Укрдержліспроект»), структурним підрозділом якого є ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція», створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО «Укрдержліспроект» здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування (див. постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 361/6826/16-ц, від 24 квітня 2024 року у справі № 940/751/20). 
 
61.        До листа ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 25 листопада 2021 року № 724 долучено додаток: схему розташування земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:01:126:0189(1) відносно земель лісогосподарського призначення ДП «Дніпровське ЛГ» (квартал 11 Микилівського лісництва, згідно з матеріалів лісовпорядкування 2013 року) [т. 1 а.с. 50], що також дозволяє візуально визначити розташування кварталу. Цьому доказу оцінка судами не надавалась.
 
62.        Відповідачами не надано доказів на спростування твердження сторони позивача про те, що спірна земельна ділянка накладається на землі кварталу 11 Микилівського лісництва.
 
63.        Також спірна земельна ділянка без спеціальних знань та додаткових навичок ідентифікується за кадастровим номером на Публічній кадастровій карті Україні, що дозволяє візуально визначити її місцерозташування.
 
64.        Крім того, суди не надали оцінки іншим наявним у матеріалах справи доказам, зокрема, акту обстеження (перевірки) від 23 червня 2023 року, складеного за результатами проведення обстеження земельної (лісової) ділянки (кадастровий номер 1221486200:01:126:0189) та документам, доданих філією «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» до листа від 27 червня 2023 року № 01-05/275, а саме планшету № 3 лісовпорядкування 2013 року (т. 1 а.с. 171-178). 
 
65.        Зазначеним доказам суди попередніх інстанцій не надали оцінки у своїй сукупності, з урахуванням відсутності доказів зі сторони відповідачів про те, що спірна земельна ділянка не входить у землі кварталу 11 Микилівського лісництва.
 
66.        Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову через недоведеність позивачем своїх вимог, у зв`язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
67.        Під час нового розгляду справи суду також необхідно врахувати, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування норм статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
 
68.        Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження          № 12-97гс19), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження                № 12-148гс19), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження            № 14-125цс20).
 
69.        Для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18)). Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)).
 
70.        Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
 
71.        Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
72.        Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.
 
73.        Враховуючи зазначене, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
74.        Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін, зокрема в разі доведеності вимог позову про обрання позивачем належного способу захисту, та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.
 
Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                              А. А. Калараш
 
Судді:                                                                                              А. І. Грушицький
 
І. В. Литвиненко
 
Є. В. Петров
 
В. В. Пророк