Номер провадження: 22-ц/813/4882/25 
Справа № 496/2037/24
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП БАНК» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
18 березня 2024 року АТ «ОТП БАНК» в особі представника, звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогами про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2036566315 від 01.06.2021 року у розмірі 267592,20 гривні, заборгованості за Кредитним договором № 0085/980/0735873/19 від 05.08.2019 року у розмірі 47218,36 гривень та судових витрат.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01 червня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачкою було укладено Кредитний договір № 2036566315. Відповідно до договору кредит видається у розмірі 195050,00 гривень на споживчі цілі та 4681,20 гривню на придбання послуг зі страхування, всього 199371,20 гривня. На виконання умов Кредитного договору № 2036566315 від 01.06.2021 року АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю. Дата остаточного повернення кредиту 01.06.2026 року. Комісія за управління кредитом нараховується щомісячно у розмірі 0,85% від суми кредиту. Протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 18% річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Відповідно до Додатку 3 1 до Кредитного договору № 2036566315 від 01.06.2021 року Графіку платежів та Розрахунку загальної вартості кредиту зазначено детально строк кредитування – 60 місяців, загальна вартість кредиту – 406277,66 гривень, щомісячний платіж позичальника становить 6771,72 гривня, крім останнього – 6746,18 гривень. У випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань за Кредитним договором понад 1 календарний місяць, позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору, в зв`язку з чим позичальник зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до п. 15.2. Правил кредитування. 
Зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30-ти календарних днів з дати отримання вимоги. 
Згідно з розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору № 2036566315 від 01.06.2021 року станом на 19.11.2023 року заборгованість відповідачки перед АТ «ОТП Банк» становить 267592,20 гривні, що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 179824,16 гривні; заборгованості за відсотками – 53977,80 гривень; заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування – 33790,24 гривень. Окрім цього 05.08.2019 року між позивачем та відповідачкою було укладено Кредитний договір № 0085/980/0735873/19 шляхом підписання Заяви-Анкети. 
На дату укладання Заяви-Анкети розмір процентної стави становить 36% річних та 0,01% річних впродовж пільгового періоду. Дана Заява-Анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листа, Тарифів банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщенні на Офіційному сайті банку. 
Відповідно до Кредитного договору № 0085/980/0735873/19 від 05.08.2019 року, банк відкриває позичальнику поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_1 разом із отриманням електронного платіжного засобу у вигляді картки MC GOLD, валюта рахунку – гривня. 
Отже, підписавши Заяву-Анкету про надання банківських послуг №0085/980/0735873/19 від 05.08.2019 боржник зобов`язався щомісячно до кінця строку дії кожного платіжного періоду сплачувати мінімальний платіж, що включає в себе часткове погашення тіла кредиту та % за користування цими коштами.У випадку несплати мінімального платежу заборгованість, яка не погашена клієнтом в термін (строк), установлений Кредитним договором переходить в прострочені боргові зобов`язання. В подальшому прострочені боргові зобов`язання додаються до мінімального платежу, який боржник має сплатити в наступному платіжному періоді.
Згідно з розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору/Заява-Анкети №0085/980/0735873/19 від 05.08.2019 року станом на 10.10.2023 заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк» становить суму у розмірі 47218,36 гривень, що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 10137,23 гривень; заборгованість за відсотками – 671,48 гривня; заборгованості за прострочене тіло кредиту – 17862,77 гривні; заборгованості за простроченими відсотками – 18546,88 гривень. Таким чином у позивача виникло право звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 лютого 2025 року позов АТ «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованість за Кредитним договором №2036566315 від 01.06.2021 року у розмірі 233801,96 гривень та за Кредитним договором № 0085/980/0735873/19 від 05.08.2019 року у розмірі 47218,36 гривень, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 4215,31 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі АТ «ОТП Банк» просять оскаржуване судове рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що комісія за управління кредитом передбачена умовами Кредитного договору і погоджена із ОСОБА_1 . 

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині відмови у стягненні комісійної винагороди, а тому підлягає перегляду тільки у цій частині.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 05 серпня 2019 року відповідачка, з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ «ОТП Бан» в зв`язку з чим заповнила та підписала Заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії (а.с. 67) та Заяву- Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0085/980/0735873/19. (а.с. 65)
Відповідно до копії Заяви фізичної особи на встановлення кредитної лінії зміну розміру кредитної лінії, відповідачка бажала встановити кредитну лінію до дебетової картки на суму 30000,00 гривень.
Відповідно до копії Заяви-Анкети про надання банківських послуг №0085/980/0735873/19 від 05.08.2019 року відповідачка бажала оформити на своє ім`я поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб типу MC Gold, валюта рахунку – гривня, № рахунку – НОМЕР_1 . На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних.
На виконання переддоговірних обов`язків відповідача було ознайомлено з Паспортом споживчого кредиту. (а.с. 66)
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0085/980/0735873/19, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 10.10.2023 року становить 47218,36 гривень. (а.с. 14-27)
З звіту-розрахунку за період з 05.08.2019 року по 10.10.2023 року вбачається, що заборгованість відповідачки за кредитом без урахування відсотків за користування станом на 19.01.2024 року становить 47218,36 гривень. (а.с. 29-48)
З копії Довідки про наявність заборгованості від 10.10.2023 року вбачається, що станом на 10.10.2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк» становить 47218,36 гривень, що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 10137,23 гривень; заборгованості за відсотками – 671,48 гривня; заборгованість за прострочене тіло кредиту – 17862,77 гривні; заборгованість за простроченими відсотками – 18546,88 гривень. (а.с. 28)
01 червня 2021 року відповідачка, з метою отримання банківських послуг, звернулась до АТ «ОТП Бан» в зв`язку з чим заповнила та підписала Анкету-Заяву на отримання кредиту/опитувальний лист. (а.с. 55)
За результатами розгляду заяви 01.06.2021 між АТ «ОТП Банк» та відповідачкою було укладено Кредитний договір № 2036566315. (а.с. 49).
Згідно з п. 1.1. Договору, розмір кредиту складає 195050,00 гривень на споживчі цілі та 4681,20 гривня на придбання послуги зі страхування у продавця 1: «Страхування від нещасного випадку». Загальний розмір кредиту 199731,20 гривня. Комісійна винагорода за видачу кредиту – 0,00 гривень. Дата остаточного повернення кредиту – 01.06.2026 року. Комісія за управління кредитом – щомісячно, у розмірі 0,85% від суми кредиту.
Згідно з п. 1.2. Договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 18,00% річних.
Відповідно до п. 1.3. Договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів.
Сторонами був узгоджений Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який є Додатком № 1 до Кредитного договору № 2036566315 від 01.06.2021 року. (а.с. 52)
На підтвердження виконання переддоговірних обов`язків до Договору долучено паспорт споживчого кредиту, інформація в якому зберігає чинність до 01.06.2021 року, з яким ознайомлено відповідачку 01.06.2021 року, що підтверджується власноручним підписом останньої (а.с. 53), додатком № 1 до якого є Орієнтований графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с. 54).
Відповідно до копії меморіального ордера № 407359 від 01.06.2021 року та копії меморіального ордера № 407360 від 01.06.2021 року, позивач виконав, взяті на себе за Кредитним договором № 2036566315 від 01.06.2021 року, зобов`язання, надавши відповідачці кредитні кошти на загальну суму 199731,20 гривня. (а.с. 56, 57)
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2036566315, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 19.11.2023 року становить 267592,20 гривні, яка складається з: кредит – 179824,16 гривні; відсотки – 53977,80 гривень; комісія за РО – 33790,24 гривень. (а.с. 13)
08 листопада 2023 року за вих. №2703/2023 (а.с. 81-85), 31.10.2023 року за вих. №2571/2023 (а.с. 86-91) відповідачці були направлені Досудові вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Відповідно до п. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Як вбачається з позовної заяви відповідачка за Кредитним договором №2036566315 від 01.06.2021, має заборгованість перед АТ «ОТП Банк» за комісією за розрахункове обслуговування в розмірі 33790,24 гривень. Однак, розрахунко-касове обслуговування та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, фактично є безоплатною оскільки прямо встановлена ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування».
Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Також, відповідно заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія була встановлена банком за обслуговування кредитної заборгованості, тобто комісія є платою за послуги, що супроводжує кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 19.08.2020 у справі №641/11984/15-ц.
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Окрім того, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частинами 1, 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № 500958141 від 28 серпня 2014 року про сплату позичальником на користь банку комісій є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено ч. 3 ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» і п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні ЗУ «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16.10.2011 року до внесення змін на підставі ЗУ «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року».
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991 року № 1024-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 36 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
З урахуванням зазначеного, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України, умова щодо оплати відповідачем комісії не породжує правових наслідків через її нікчемність, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування в розмірі 33790,24 гривень слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довело обставини, на які посилалось як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надало.
Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг, а також доказів фактичного їх надання споживачеві.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), а саме зазначено, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП БАНК» залишити без задоволення.
Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               О.С. Комлева