Головуючий І інстанції: Волошин Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 р. 	Справа № 520/5141/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національного університету цивільного захисту України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.05.25 по справі № 520/5141/25
за позовом      ОСОБА_1  
до     Національного університету цивільного захисту України           
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Національного університету цивільного захисту України, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Національного університету цивільного захисту України щодо безпідставного утримання з ОСОБА_1 сум податку на доходи з фізичних осіб та військового збору з донарахованих на виконання рішень по справах №520/10198/24 та № 520/7874/24 індексації грошового забезпечення та компенсації втрати частини доходу;
- стягнути з Національного університету цивільного захисту України на користь ОСОБА_1 недоотримані на виконання рішень по справах № 520/10198/24 та №520/7874/24 індексацію грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходу на суму 32 075,50 грн (тридцять дві тисячі сімдесят п`ять гривень 50 копійок) у вигляді утриманих податку на доходи фізичних осіб у розмірі 21 413,91 грн та 3 688,65 грн та військового збору в розмірі 5 948,31 грн та 1 024,63 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що НУЦЗУ на виконання рішення суду по справі № 520/10198/24 було перераховано та сплачено йому індексацію грошового забезпечення 18.12.2024. Сума перерахованої до сплати індексації становила 118 966,16 грн, з якої відповідачем фактично сплачено позивачу 91 603,94 грн самої індексації, утримано та перераховано до бюджету 5 948,31 грн військового збору, утримано та перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб 21 413,91 грн. Крім того НУЦЗУ на виконання рішення по справі № 520/7874/24 було перераховано та сплачено позивачу компенсацію втрати частини доходу 18.12.2024. Сума перерахованої до сплати компенсації втрати частини доходу становила 20 492,50 грн, з якої відповідачем фактично сплачено позивачу 15 779,22 грн самої компенсації втрати доходу, утримано та перераховано до бюджету 1 024,63 грн військового збору, утримано та перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб 3 688,65 грн та ЄСВ. Позивач вважає протиправними дії відповідача по утриманню з належних йому сум на виконання рішень суду по справах № 520/10198/24 та № 520/7874/24 військового збору разом з податком на доходи з фізичних осіб. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного університету цивільного захисту України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Національного університету цивільного захисту України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб та військового збору, що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі № 520/10198/24.
Зобов`язано Національний університет цивільного захисту України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб та військовий збір, що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі № 520/10198/24.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб. Пункти 4 та 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Апелянт зазначає, що виплата середнього заробітку за рішенням суду за час затримки виплати не входить до складу грошового забезпечення, відтак відсутні підстави для нарахування та виплати особі компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44. 
На переконання представника відповідача, вимоги позивача, щодо нарахування та виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 21413,91грн, та війського збору у розмірі 5948,31грн. призводять до несправедливості та створюють реальні передумови нанесення економічних збитків державі в умовах дії воєнного стану та існуючого дефіциту бюджетних коштів, вкрай необхідних у цей час для потреб Збройних Сил України.
Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач проходив службу в Національному університеті цивільного захисту України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі №520/10198/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Національного університету цивільного захисту України щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року. Зобов`язано Національний університет цивільного захисту України здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі №520/10198/24 скасовано в частині відмови у задоволенні вимог щодо визнання протиправними дій Національного університету цивільного захисту України щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та зобов`язання Національний університет цивільного захисту України здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням проведених виплат. Прийнято в скасованій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Національного університету цивільного захисту України щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Зобов`язано Національний університет цивільного захисту України здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням проведених виплат. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі №520/10198/24 залишено без змін.
На виконання зазначеного рішення суду відповідач здійснив розрахунок індексації позивача, нарахував кошти, що підлягали до виплати позивачу на виконання вказаного рішення суду в розмірі - 118 966,16 грн та виплатив позивачу суму в розмірі 91 603,94 грн, утримавши з розрахованої суми ПДФО - 21 413,91 грн (18 %) та військовий збір - 5 948,31 грн (5%), що вбачається з відповідного розрахунку та платіжних інструкцій, наявних у матеріалах справи. (а.с. 8-9, 11-13)
Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 у справі №520/7874/24, що набрало законної сили 22.11.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного університету цивільного захисту України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Національного університету цивільного захисту України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 належних сум грошового забезпечення, компенсації втрати частини доходу за період з 01.01.2020 по 29.02.2024 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Зобов`язано Національний університет цивільного захисту України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належні суми грошового забезпечення, компенсації втрати частини доходу за період з 01.01.2020 по 29.02.2024 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».
На виконання зазначеного рішення суду відповідач здійснив розрахунок компенсації втрати частини доходу позивача за період з 01.01.2020 по 29.02.2024, нарахував кошти, що підлягали до виплати позивачу на виконання вказаного рішення суду в розмірі - 20 492,50 грн та виплатив позивачу суму в розмірі 15 779,22 грн, утримавши з розрахованої суми ПДФО - 3688,65 грн (18 %) та військовий збір - 1 024,63 грн (5%), що вбачається з відповідного розрахунку та платіжних інструкцій, наявних у матеріалах справи. (а.с. 10, 14-16)
Позмвач, вважаючи протиправними дії Національного університету цивільного захисту України щодо безпідставного утримання з нього сум податку на доходи з фізичних осіб та військового збору з донарахованих на виконання рішень суду по справах № 520/10198/24 та №520/7874/24 індексації грошового забезпечення та компенсації втрати частини доходу, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії Національного університету цивільного захисту України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб та військового збору, що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі № 520/10198/24 та зобов`язання Національного університету цивільного захисту України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб та військовий збір, що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі № 520/10198/24.
Колегія суддів переглядаючи дану адміністративну справу в межах позовних вимог дійшла наступних висновків.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо утримання податку на доходи фізичних осіб у розмірі 25102,56 грн з виплаченого позивачу на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10198/24 та №520/7874/24, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі – Порядок №44).
Згідно з п.2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Приписами п.п. 4, 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Із системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 року у справі № 520/10198/24 відповідач здійснив розрахунок індексації позивача, нарахував кошти, що підлягали до виплати позивачу на виконання вказаного рішення суду в розмірі - 118 966,16 грн та виплатив позивачу суму в розмірі 91 603,94 грн, утримавши з розрахованої суми ПДФО - 21 413,91 грн (18 %) та військовий збір - 5 948,31 грн (5%), що вбачається з відповідного розрахунку та платіжних інструкцій, наявних у матеріалах справи. (а.с. 8-9, 11-13)
Крім того, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 у справі №520/7874/24 відповідач здійснив розрахунок компенсації втрати частини доходу позивача за період з 01.01.2020 по 29.02.2024, нарахував кошти, що підлягали до виплати позивачу на виконання вказаного рішення суду в розмірі - 20 492,50 грн та виплатив позивачу суму в розмірі 15 779,22 грн, утримавши з розрахованої суми ПДФО - 3688,65 грн (18 %) та військовий збір - 1 024,63 грн (5%), що вбачається з відповідного розрахунку та платіжних інструкцій, наявних у матеріалах справи. (а.с. 10, 14-16)
Таким чином, у відповідача був наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, на суму, що була виплачена на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10198/24 та №520/7874/24.
Однак, виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою відповідної суми грошового забезпечення відповідач не здійснив.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дії Національного університету цивільного захисту України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб та військового збору, що утримані з індексації грошового забезпечення, проте суд першої інстанції не взяв до уваги, що донарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення здійснювалось на виконання двох рішень Харківського окружного адміністративного суду, а саме у справі № 520/10198/24 від 09.07.2024 та у справі №520/7874/24 від 06.08.2024.
Щодо утримання військового збору у розмірі 6972,94 грн (5%) з виплаченого позивачу на виконання рішення рішень Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10198/24 та №520/7874/24 грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Як слідує з підпункту 163.1.1 пункту 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Так, відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" №4015-IX від 10.10.2024 (набрав чинності 01.12.2024) збільшено ставку військового збору з 1,5 % до 5 % від оподатковуваного доходу фізичних осіб.
При цьому, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні" №4113 від 04.12.2024 уточнений перелік доходів військовослужбовців, до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №4113 від 04.12.2024 зміни до пунктів 16-1 і 25 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України застосовуються з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" від 10 жовтня 2024 року № 4015-IX.
З огляду на те, що Закон України №4015-IX від 10.10.2024 набрав чинності 01.12.2024, то зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України внесені Законом України №4113 від 04.12.2024 щодо ставки військового збору у розмірі 1,5 відсотка застосовуються з 01.12.2024.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10198/24 та №520/7874/24 відповідач виплатив грошове забезпечення з утриманням з нарахованого доходу військового збору за ставкою 5%.
Однак, до такого доходу позивача, в силу положень Податкового кодексу України, має застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
За таких обставин, дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченого грошового забезпечення, є протиправними.
Крім того, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.10.2024 року №4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» встановлено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.
За таких обставин, відповідач безпідставно надмірно утримав 3,5% військового збору у розмірі 4881,06 грн з виплаченого грошового забезпечення позивача. 1,5 відсотки військового збору у розмірі 2091,88 грн утримано правомірно.
Судом першої інстанції не враховано вищенаведених обставин та помилково зазначено, що позивач має право на нарахування та виплату всього розміру недоотриманого на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10198/24 та №520/7874/24 грошового забезпечення у вигляді військового збору.
Також, колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31.05.2021 у справі №420/7110/19 зазначав, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 щодо обрання способу відновленого порушеного права та необхідності визначення судом у рішенні відповідних сум. При цьому суд вказав, що враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.
Таким чином, застосовуючи наведені вище норми права щодо обґрунтованості утримання з грошового забезпечення позивача 1,5% військового збору та враховуючи вказані висновки Верховного Суду щодо ефективного способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії Національного університету цивільного захисту України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб та військового збору, що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10198/24 та №520/7874/24 та зобов`язання Національного університету цивільного захисту України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі  25102 (двадцять п`ять тисяч сто дві гривні) 56 копійок та військовий збір у розмірі 4881,06 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня) 06 копійок що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10198/24 та №520/7874/24.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року по справі № 520/5141/25, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного університету цивільного захисту України - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 по справі № 520/5141/25 скасувати.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Національного університету цивільного захисту України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб та військового збору, що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10198/24 та №520/7874/24.
Зобов`язати Національний університет цивільного захисту України (вул. Онопрієнко, буд. 8, м. Черкаси, 18034, ЄДРПОУ 08571363) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі  25102 (двадцять п`ять тисяч сто дві гривні) 56 копійок та військовий збір у розмірі 4881,06 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня) 06 копійок що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10198/24 та №520/7874/24.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    З.Г. Подобайло