ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2537/25 Справа № 203/5430/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 жовтня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності                  ОСОБА_1 

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду міста Дніпра від 27 серпня 2025 рокущодо
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -
ВСТАНОВИВ:

            Згідно із оскарженою постановою Центрального районного суду міста Дніпра від 27 серпня 2025 року, 19.07.2025 року, о 21-05 г., на вул. Павла Скоропадського,1 в м. Дніпрі, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проведено на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820». Згідно тесту №3833, результат позитивний та становить 1,22% (проміле).
       Своїми діями у цій частині ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

                В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
       В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що даний строк було пропущено з поважної причини, оскільки оскаржене рішення було винесене 27 серпня 2025 року, а останній 10-й день припадає на 06 вересня 2025 року, яке є вихідним днем. 
       В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржена постанова суду є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим остання підлягає скасуванню. 
       Вважає, що працівниками поліції не встановлювались ознаки алкогольного сп`яніння, та в протоколі такі ознаки не зазначені.
       Вказує, що при зупинці автомобіля працівники поліції не роз`яснили йому причини зупинки, а також не запропонували пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я та не вручили йому відповідне письмове направлення.
       Акцентує увагу на тому, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази відсторонення його від керування транспортним засобом.
       Вказує також, що з відеозапису не вбачається порушення ним правил дорожнього руху, за які було зупинено транспортний засіб працівниками поліції, у зв`язку із чим усі наступні вимоги поліцейських не підлягали виконанню, а складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимим доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Зазначає, що він є військовослужбовцем ЗСУ та транспортний засіб йому потрібен для оперативного виконання бойових завдань, а позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його такої можливості. 
       Також вказує, що має проблеми зі здоров`ям та позбавлення права керування позбавить його можливості проходження лікування, тому просить у разі визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави і розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортним засобом. 
       
Суд апеляційної інстанції, заслухавши апелянта ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи апелянта про поважність причини пропуску вказаного строку матеріалами справи не спростовуються. 
Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 396616 (а.с. 1), рапортом працівника поліції (а.с. 4), актом огляду водія на стан сп`яніння (а.с. 2), роздруківкою тестування на алкоголь (а.с. 3) та відеозаписом.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналізуючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом належними доказами, зокрема результатом алкотесту Drager ALKOTEST 0074, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 1.22‰, що значною мірою перевищує допустиму норму у 0.2‰.
Апеляційні доводи суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони в цілому зводяться до оспорювання з формальних міркувань окремих доказів і другорядних обставин, які не мають істотного значення для справи, та висловлення апелянтом свого власного тлумачення положень законодавства про адміністративні правопорушення.
Натомість цими доводами не спростовується наявність підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме того факту, що останній у порушення вимог п. 2.9а ПДР України керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п. 1, 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку із тим, що під час здійснення маневру на перехресті він створив аварійну ситуацію, а саме не подав сигнал повороту покажчиком завчасно до початку маневру, чим порушив п. 9.2 та 9.4 Правил дорожнього руху України. Згідно із відеозаписом, саме така причина зупинки транспортного засобу була оголошена працівником поліції водієві ОСОБА_1 на початку спілкування із ним, проти чого останній не заперечував. 
Доводи щодо порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння суд апеляційної інстанції, оцінює критично, оскільки згідно із відеозаписом останній будь-яких заперечень, пов`язаних із проведеним оглядом та його результатами, не висловив та повідомив про те, що дійсно за декілька годин до зупинки працівниками поліції випив дві пляшки пива, у зв`язку із чим у поліцейських не було законних підстав для висловлення останньому пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння в умовах медичного закладу та складання відповідного направлення. 
Апеляційні доводи про те, що фактично ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обґрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вказана обставина не стосується підстав притягнення останнього до адміністративної відповідальності і не спростовує їх наявності.
Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними. 
Доводи апеляційної скарги стосовно наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, а саме того, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, має захворювання, а відтак позбавлення його права керування транспортним засобом позбавить його можливості виконувати бойові завдання та лікуватися, не обгрунтовують апеляційних вимог.
Так, відповідно до ст. ст. 33, 34 КУпАП пом`якшуючі обставини враховуються судом при обранні виду та розміру адміністративного стягнення. Разом із тим, щодо правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, законодавець визначив обов?язкове та безальтернативне застосування як штрафу у конкретному визначеному розмірі, так і позбавлення права керування транспортними засобами на конкретний визначений строк, а отже суддівський розсуд при визначенні стягнення за таке правопорушення не застосовуєтсья.
Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
       При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
       Разом з цим, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України “ Про судовий збір” він, як військовослужбовець під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється від сплати судового збору, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з постанови суду першої інстанції посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду – залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

       Строк апеляційного оскарження — поновити.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду міста Дніпра від 27 серпня 2025 року – задовольнити частково.
Постанову Центрального районного суду міста Дніпра від 27 серпня 2025 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити, з резолютивної частини виключити висновок про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок, та звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України “ Про судовий збір”, в решті постанову суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського 
апеляційного суду А.А. Мазниця