ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року 
м. Київ

справа №280/4753/24
адміністративне провадження №К/990/9137/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Запорізького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення недоплаченої суддівської винагороди та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Державної судової адміністрації України на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого Дурасової Ю.В., суддів Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст обставин справи і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
1. У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення недоплаченої суддівської винагороди та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 24 вересня 2024 року позов задовольнив. Стягнув з Запорізького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно                     у розмірі 546207 грн 44 коп з відрахуванням з цієї суми обов`язкових податків та зборів. Зобов`язав Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Запорізькому апеляційному суду коштів для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно у розмірі             546207 грн 44 коп. Допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Запорізького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 суддівської винагороди у межах             суми стягнення за один місяць у розмірі 109241 грн 49 коп з відрахуванням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.
3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Державна судова адміністрація України 10 жовтня 2024 року подала до Третього апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яку Третій апеляційний адміністративний          суд ухвалою від 11 жовтня 2024 року залишив без руху та надав скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 6554,48 грн.
4. Ухвалою від 28 жовтня 2024 року Третій апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року повернув скаржнику, оскільки станом на              28 жовтня 2024 року він не усунув недоліків апеляційної скарги.
5. 11 грудня 2024 року Державна судова адміністрація України повторно подала до Третього апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
6. Ухвалою від 16 грудня 2024 року Третій апеляційний адміністративний суд визнав неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, вказані Державною судовою адміністрацією України. Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року залишив без руху та надав скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для надання суду заяви про поновлення строку, в якій вказати інші підстави для поновлення строку.
7. 30 грудня 2024 року Державна судова адміністрація України подала до Третього апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
8. Ухвалою від 31 січня 2025 року Третій апеляційний адміністративний суд визнав неповажними підстави для поновлення строку, наведені Державною судовою адміністрацією України. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від                      24 вересня 2024 року відмовив на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
9. Державна судова адміністрація України подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року та направити справу №280/4753/24 до цього ж суду для продовження розгляду. 
10. У касаційній скарзі Державна судова адміністрація України посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Указує про усунення скаржником недоліків первинної апеляційної скарги в повному обсязі та в установлені строки, чого апеляційний суд належно не з`ясував та ухвалою від 28 жовтня 2024 року повернув апеляційну скаргу скаржнику. Повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного          звернення до суду в порядку, встановленому законом, і 11 грудня 2024 року Державна          судова адміністрація України повторно звернулася з апеляційною скаргою. Скаржником не продемонстровано умисного зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий         захист і не допущено зловживання цим правом. Проте ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за повторною апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України,               й ця ухвала суду апеляційної інстанції є незаконною, оскільки скаржник звернувся з апеляційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від                      24 вересня 2024 року в строки, передбачені процесуальним законодавством, усунувши недоліки апеляційної скарги у визначені апеляційним судом строки.
IІІ. Рух справи у суді касаційної інстанції
11. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Соколова В.М., Уханенка С.А. ухвалою від 24 березня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Державної судової адміністрації України                на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі №280/4753/24.
12. Від ОСОБА_1 та Запорізького апеляційного суду відзивів на касаційну скаргу не надійшло. 
13. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 22 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами з 23 жовтня 2025 року. 
ІV. Джерела права й акти їхнього застосування
14. Приписами частини першої статті 293 КАС України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
15. Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення             йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
16. Згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею             295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
17. Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).
V. Позиція Верховного Суду
18. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №280/4753/24 стало оскарження судового рішення, зазначеного у частині третій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
19. Надаючи оцінку обґрунтованості касаційної скарги та оскаржуваній ухвалі Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.
20. Право на апеляційне оскарження судового рішення кореспондується із обов`язком учасників справи дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і          умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу     є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
21. Учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти                 усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби                        та можливості, передбачені законодавством, для належного виконання процесуальних обов`язків.
22. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
23. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
24. За правилами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
25. Приписи пункту 4 частини першої статті 299 КАС України закріплюють дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, а саме: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
26. Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними при вирішенні питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин у справі. При цьому доведення поважності причин пропущення строку звернення до суду покладається саме на особу, яка звертається з апеляційною скаргою та заявою/клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
27. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду необхідно виходити, зокрема, з того, що причина пропущення строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
28. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом. Водночас сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання поважності/неповажності наведених скаржником причин пропущення строку на апеляційне оскарження суд має враховувати також й ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув із моменту, коли скаржник дізнався про відповідне судове рішення (ухвалу про повернення апеляційної скарги) до моменту повторного звернення з апеляційною скаргою, і яким саме чином останній діяв протягом відповідного періоду часу. Суд апеляційної інстанції має враховувати, чи вчинялися особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усі можливі та залежні від неї дії у розумні строки, без зайвих зволікань, з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судового рішення.
29. Матеріалами справи №280/4753/24 в паперовому та електронному вигляді установлено, що копію рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року, ухваленого за результатами розгляду справи в порядку письмового провадження, доставлено до електронного кабінету Державної судової адміністрації України 25 вересня 2024 року (05:40), що підтверджується довідкою секретаря судового засідання Запорізького окружного адміністративного суду про доставку електронного листа, а 10 жовтня 2024 року, тобто у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України, Державна судова адміністрація України подала апеляційну скаргу, яку Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від      11 жовтня 2024 року залишив без руху через невідповідність вимогам КАС України у частині сплати судового збору, надав скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї         ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 6554,48 грн. Ухвалою від 28 жовтня 2024 року Третій апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року повернув скаржнику, з огляду на те, що ним станом на 28 жовтня 2024 року вимоги, зазначені в ухвалі від 11 жовтня 2024 року, не виконані, недоліки апеляційної скарги не усунуті (на виконання вимог указаної ухвали відповідачем було подано клопотання про долучення платіжної інструкції №418 від 17 жовтня 2024 року про сплату судового збору в неповному обсязі                       в розмірі 2906,88 грн). Копію ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від                     28 жовтня 2024 року доставлено до електронного кабінету Державної судової адміністрації України 29 жовтня 2024 року (13:20), що підтверджується відомостями про доставку електронного листа.
30. 11 грудня 2024 року Державна судова адміністрація України повторно подала до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Ухвалою від 16 грудня 2024 року Третій апеляційний адміністративний суд визнав неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження,             вказані Державною судовою адміністрацією України. Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від                     24 вересня 2024 року залишив без руху та надав скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для надання суду заяви про поновлення строку, в якій вказати     інші підстави для поновлення строку.
31. 30 грудня 2024 року Державна судова адміністрація України подала до Третього апеляційного адміністративного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому на обґрунтування поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року зазначила про подання первинної апеляційної скарги в межах установленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду та усунення недоліків цієї скарги шляхом сплати судового збору. А підставою для повернення скаржнику попередньої апеляційної скарги стало неврахування судом апеляційної інстанції статті 9 Закону України «Про судовий збір» щодо перевірки надходження усієї належної до сплати суми судового збору на рахунок Третього апеляційного адміністративного суду, а також технічна помилка, що полягає у приєднанні скаржником до клопотання про усунення недоліків іншої платіжної інструкції, а саме замість платіжної інструкції від 17 жовтня 2024 року №417 було додано платіжну інстанцію від                   17 жовтня 2024 року №418. Стосовно повторного строку звернення з апеляційною скаргою, Державна судова адміністрація України вказала, що скаржником не продемонстровано умисного зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист і не допущено зловживання цим правом, відповідач діяв із дотриманням положень статті 299 КАС України.
32. Ухвалою від 31 січня 2025 року Третій апеляційний адміністративний суд визнав неповажними підстави для поновлення строку, наведені Державною судовою адміністрацією України. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від                     24 вересня 2024 року відмовив на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
33. Постановляючи вказану ухвалу суд апеляційної інстанції виходив, зокрема, з того, що апеляційну скаргу на рішення суду від 24 вересня 2024 року скаржником подано з пропуском установленого частиною першою статті 295 КАС України строку, оскільки апеляційна скарга подана 11 грудня 2024 року, а встановлений законом тридцятиденний строк подання апеляційної скарги на зазначене рішення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, сплинув 24 жовтня 2024 року. Ухвала суду апеляційної інстанції від                    28 жовтня 2024 року про повернення первинної апеляційної скарги у цій справі доставлена скаржнику в електронний кабінет 29 жовтня 2024 року, а повторна апеляційна скарга подана лише 11 грудня 2024 року, що, свою чергою, не може вважатись добросовісним використанням належних процесуальних прав та неухильним виконанням процесуальних обов`язків. Апеляційний суд указав, що хоч повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторно звернутися з апеляційною скаргою, проте строки на апеляційне оскарження автоматично не можуть бути поновленими. Вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, установлених процесуальним законом, оскільки                     в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Зазначені скаржником обставини для поновлення строку на подання апеляційної скарги є необґрунтованими                   та безпідставними, а тому такі не можуть свідчити про поважність підстав його пропуску. Ураховуючи те, що наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження у справі №280/4753/24 необхідно відмовити.
34. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і, після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
35. Згідно із позицією Верховного Суду, неодноразово висловленою, строк на апеляційне оскарження судового рішення у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов: первинне звернення з апеляційною скаргою відбулося у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження; повторне подання апеляційної скарги відбулося у межах строку апеляційного оскарження, установленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку               після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення попередньої скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань; скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження та вжито усіх можливих і залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, що стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, й такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою; доведено, що повернення попередньо поданої апеляційної скарги відбулося з причин, що не залежали               від особи, яка оскаржує судове рішення, та які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником; наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
36. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми,              що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
37. Отже, вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до апеляційного суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, установлених процесуальним законом, оскільки в такому         випадку порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Апеляційну скаргу на             рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року в                 справі №280/4753/24 Державна судова адміністрація України подала вдруге 11 грудня               2024 року, тобто більше ніж через місяць після отримання копії ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року про повернення попередньої апеляційної скарги, яка доставлена до електронного кабінету Державної судової адміністрації України             29 жовтня 2024 року. 
38. Попередня апеляційна скарга на рішення Запорізького окружного адміністративного            суду від 24 вересня 2024 року була повернута Державній судовій адміністрації України          ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року в зв`язку з неусуненням її недоліків, а саме несплатою відповідачем судового збору в повному обсязі. Державна судова адміністрація України у касаційній скарзі на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року зазначає, що вона виконала вимоги ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року про залишення первинної апеляційної скарги на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року без руху в повному обсязі та в установлені строки, чого апеляційний          суд належно не з`ясував та ухвалою від 28 жовтня 2024 року повернув апеляційну                   скаргу скаржнику. Водночас Верховний Суд наголошує, що касаційна скарга у справі           №280/4753/24, яка розглядається у суді касаційної інстанції (провадження №К/990/9137/25), подана Державною судовою адміністрацією України на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за повторно поданою нею апеляційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року, а не на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року про повернення первинної апеляційної скарги Державної судової адміністрації України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року. У межах касаційного провадження №К/990/9137/25, відкритого Верховним Судом за касаційною скаргою Державної судової адміністрації України на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі №280/4753/24, суд касаційної інстанції не може переглядати на предмет законності та обґрунтованості ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року. Державна судова адміністрація України, вважаючи, що ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року        в справі №280/4753/24 є незаконною та/або необґрунтованою, не була позбавлена права              на її оскарження у касаційному порядку шляхом подання відповідної касаційної скарги, проте таким правом до цього часу не скористалася. Водночас Державною судовою адміністрацією України не надано доказів, які б підтверджували, що, після отримання копії ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року, вона з об`єктивних причин не мала можливості повторно подати апеляційну скаргу аж до 11 грудня 2024 року.
39. Приписи статті 44 КАС України передбачають обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга), зокрема, виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
40. Наведеними приписами КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення          до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження, усунення недоліків апеляційної скарги.
41. Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб і невиконання відповідачем вимог процесуального закону або суду не належать до об`єктивних обставин особливого та непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
42. Державні органи/установи, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб           дотримуватися своїх власних внутрішніх правил і процедур, установлених, у тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання процесуальних обов`язків.
43. Беручи до уваги наведене, Верховний Суд уважає, що Третій  апеляційний адміністративний суд ухвалою від 31 січня 2025 року обґрунтовано визнав неповажними підстави для поновлення строку, наведені Державною судовою адміністрацією України, та відмовив у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року в справі №280/4753/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, оскільки відповідач не навів достатніх обґрунтувань та не надав допустимих і переконливих доказів, які б доводили підстави для поновлення йому строку звернення до суду з повторною апеляційною скаргою.
44. Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної   інстанції та не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала від 31 січня 2025 року постановлена апеляційним судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до необґрунтованої відмови у відкритті апеляційного провадження.
45. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
46. З огляду на зазначене та приписи статті 350 КАС України, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної судової адміністрації України без задоволення, а оскаржуваної ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі №280/4753/24 - без змін.
VІ. Судові витрати
47. Ураховуючи результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі №280/4753/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                          О. В. Кашпур 
Судді:                                                                                                     В. М. Соколов  
                                                                                                    С. А. Уханенко