П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/17697/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Єфіменко О.В. 
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
18 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною відмову та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідач-1),  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2), в якому просила:
- визнати протиправним відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у переведенні її з пенсії за віком призначеної відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок №25-Ф та №27-Ф від 24.01.2024 та неврахування їй періоду роботи в комсомольській організації Корольовського РК ЛКСМУ до стажу державної служби;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зазначене у відповіді №23331-21643/В-02/В- 0500/24 від 02.09.2024 щодо неврахування їй періоду роботи в комсомольській організації Корольовського РК ЛКСМУ до стажу державної служби;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу державної служби їй із здійсненням відповідного перерахунку пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, період роботи з 20.01.1987 по 23.08.1987 на посаді "секретаря комсомольської організації цеху витяжки та текстурування Житомирського заводу хімічного волокна" та період роботи з 24.08.1987 по 14.03.1991 на посаді "заступника секретаря комітету комсомолу Житомирського заводу хімічного волокна";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити їй з 01.08.2024 призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу" та пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 за №469) з урахуванням довідки від 24.01.2024 №25-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки від 24.01.2024 №27-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби з урахуванням раніше виплачених сум по не врахування їй періоду роботи в комсомольській організації Корольовського РК ЛКСМУ до стажу державної служби.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року позов задоволено частково:
-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком призначеної відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII з урахуванням довідок №25-Ф та №27-Ф від 24.01.2024 та неврахування до стажу державної служби періодів роботи з 20.01.1987 по 23.08.1987 на посаді "секретаря комсомольської організації цеху витяжки та текстурування Житомирського заводу хімічного волокна" та з 24.08.1987 по 24.10.1990 на посаді "заступника секретаря комітету комсомолу Житомирського заводу хімічного волокна";
-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 20.01.1987 по 23.08.1987 на посаді "секретаря комсомольської організації цеху витяжки та текстурування Житомирського заводу хімічного волокна" та період роботи з 24.08.1987   по 24.10.1990 на посаді "заступника секретаря комітету комсомолу Житомирського заводу хімічного волокна" та повторно розглянути питання щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком призначеної відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII з урахуванням довідки від 24.01.2024 №25-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки від 24.01.2024 №27-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та зарахованих до стажу державної служби відповідних періодів її трудової діяльності, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржники посилаються на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 , змінене на прізвище ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 від 06.08.1988 та прізвище ОСОБА_3 змінене на прізвище ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.02.2014) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до поданої позивачем заяви, яка опрацьована екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області прийнято рішення, яким останню з 24.01.2024 переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII.
Пенсія ОСОБА_1 обчислена на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.01.2024 №26-Ф, видана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. Розмір пенсії з 24.01.2024 становив 11 053, 74 грн. (18422,90 грн х 60).
15.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до відповідача 2 із заявою та доповнення до такої заяви, в якій просила надати пояснення стосовно підстав, які слугували неврахуванню при прийнятті рішення про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" довідок № 25-Ф та № 27-Ф від 24.01.2024, а також підстав не врахування до стажу державної служби періоду роботи з 20.01.1987 по 14.03.1991 року в комсомольській організації Корольовського РК ЛКСМУ.
За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Донецькій області листом №3331-21643/В-02/8-0500-24 від 02.09.2024 повідомило про відмову у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням довідки №25-Ф та 27-Ф, у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки станом на 01.05.2016 стаж роботи на посаді, віднесених до категорії посад державних службовців менше 20 років. Крім того, роз`яснено, що період роботи з 20.01.1987 по 28.03.1997 в комсомольській організації Королевського РК ЛКСМУ не було враховано до стажу державної служби, так як не відноситься до посад державної служби передбачених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993.
Не погодившись з вказаною відмовою позивач звернулася до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).
За змістом п.2 р. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Статтею 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
В свою чергу, п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.
П.8 р.XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Так, Пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, який діяв на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Відповідно до пункту 1 Порядку №283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
25.03.2016 постановою Кабінету Міністрів України  №229 затверджено новий  Порядок обчислення стажу державної служби.
Порядок №229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 здійснюється відповідно до Порядку №283.
Положеннями пункту 3 Порядку №283 встановлено, що до державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачений абзацом 4 пункту 3 Положення №1049.
В свою чергу, абзацом 4 пункту 3 Положення №1049 передбачено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується, зокрема, стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.
За правилами статті 118 КЗпП України до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи в партійних, профспілкових і комсомольських організаціях на виборних посадах.
Верховний Суд у постановах від 15.01.2020 у справі №334/4034/16-а, від 13.05.2020 у справі №2240/2515/18, від 15.05.2020 у справі №309/882/17 зазначив та зробив висновок про те, що згідно з роз`ясненням Міністерства юстиції України від 03.06.1994 №4-5-1156, погодженим з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24.10.1990). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.
Таким чином, законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.
Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
За приписами ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III від 07.06.2001, в органах місцевого самоврядування встановлюється, зокрема, шоста категорія посад- заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад; сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.
Як вбачається із копії архівної довідки №В/1409-1 від 01.06.2017 позивач з 08.01.1987 затверджена на посаду секретаря комсомольської організації цеху витяжки та текстурування Житомирського заводу хімічного волокна, а з 24.08.1987-на посаду заступника секретаря комітету комсомолу Житомирського заводу хімічного волокна"  на якій працювала до 14.03.1991, про що свідчать копії трудової книжки серії НОМЕР_3 та довідки Державного архіву Житомирської області №В/1409-1 від 01.06.2017.
Таким чином, вказаними документами підтверджується факт роботи позивача в період з 08.01.1987 до 23.08.1987 на посаді "секретаря комсомольської організації цеху витяжки та текстурування Житомирського заводу хімічного волокна" та у період з 24.08.1987 по 14.03.1991 на посаді "заступника секретаря комітету комсомолу Житомирського заводу хімічного волокна".
Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що спірні періоди роботи позивача  з 08.01.1987 по 23.08.1987 та з 24.08.1987 по 24.10.1990 зараховуються до стажу державної служби.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №735/939/17, від 19 березня 2019 року у справі №357/1457/17, від 22 жовтня 2019 року у справі № 348/2370/16-а та від 14 листопада 2019 року у справі №348/2369/16-а, від 22 травня 2020 року у справі №263/9612/16-а, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Встановлені у справі обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, діяло недобросовісно та необґрунтовано, не врахувало усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустило неналежний розгляд поданої заяви і документів та, відповідно, прийняло незаконне і необґрунтоване рішення, яке необхідно скасувати.
Оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання  ГУ ПФУ  в Житомирській області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи з 20.01.1987 по 23.08.1987, з 24.08.1987 по 24.10.1990  та повторно розглянути питання щодо переведення ОСОБА_1  на пенсію державного службовця з урахуванням довідок від 24.01.2024 №25-Ф та від 24.01.2024 №27-Ф, з урахуванням висновків суду. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.