ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Мірінович У.А.

03 листопада 2025 року	Львів	Справа № 500/2744/25 пров. № А/857/30132/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
  
головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві на рішення   Тернопільського окружного адміністративного суду   від 10 червня 2025 року   у справі № 500/2744/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві   про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
07.05.2025р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила суд:
-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві №961010136223 від 16.04.2025р. про відмову в переведенні на інший вид пенсії;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з 18.09.2024р. на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 18.09.2024р. №558/5/19-00-10-31 та №557/5/19-00-10-31, та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2025р. позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві №961010136223 від 16.04.2025р. про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-XII.
Одночасно, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з 18.09.2024р. на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату згідно довідок Головного управління ДПС у Тернопільській області від 18.09.2024р. №558/5/19-00-10-31 та №557/5/19-00-10-31.
В задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції відмовив. 
Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Головне управління   Пенсійного фонду України в місті Києві подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003р. 
18.09.2024р. позивач звернулась до органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення на інший вид пенсії згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993р. 
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
26.09.2024р. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в України в м. Києві О/р №961010136223 "Про пенсійне забезпечення " відмовлено ОСОБА_1 , у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", оскільки не виконані вимоги Закону  України «Про державну службу» №889 та довідки про заробітну плату від 18.09.2024р. №557/5/19-00-10-31, №558/5/19-00-10-31не відповідають Постанові Кабінету Міністрів України від 12.07.2024р. №823 "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" змін до Порядку №622.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.11.2024р. у справі №500/6134/24, яке залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025р., позов  задоволено частково:
-визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в України в м. Києві від 26.09.2024р. О/р №961010136223 "Про пенсійне забезпечення» (від 27.09.2024р. №24006/03-16) про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу";
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2024р. про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посаді державного податкового інспектора та прийняти рішення.
У задоволенні решти позовних вимог (в частині врахування довідок про складові заробітної плати від 18.09.2024р. №558/5/19-00-10-31 та №557/5/19-00-10-31, які видані Головним управлінням ДПС у Тернопільській області) відмовлено.
ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.11.2024р. у справі №500/6134/24 Головне управління Пенсійного фонду України в м Києві   повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 18.09.2024р. щодо переходу з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  № 1058 на пенсію за віком згідно Закону  України «Про державну службу» №3723 та винесено рішення №961010136223 від 16.04.2025р. про відмову в переведенні на інший вид пенсії.
Із змісту оскаржуваного рішення видно, що для розрахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» не взято довідки №557/5/19-00-10-31 від 18.09.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на вересень 2024 року та № 558/5/19-00-10-31 від 18.09.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, станом на серпень 2024 року, з тих   підстав, що у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.11.2024р. та постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025р. відсутня вимога щодо переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з врахуванням заробітної плати для призначення пенсії державного службовця згідно довідок №557/5/19-00-10-31 та №558/5/19-00-10-31 від 18.09.2024р. 
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ст.46 Конституції України видно, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом України "Про державну службу"   889-VIII, який набув чинності 01.05.2016р.
п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу", втратив чинність Закон України "Про державну службу"   №3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10, п.12 цього розділу.
В п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу"   889-VIII, який набув чинності 01.05.2016р. передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу"   № 3723-ХІІ після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Право на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу", а також необхідність зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивачки в органах державної податкової служби підтверджено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.11.2024р. у справі №500/6134/24, що є обов`язковим для виконання та врахування пенсійним органом, відтак в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України такі обставини не підлягають доказуванню у цій справі.
Порядок призначення пенсій за Законом України "Про державну службу", яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб.
В п.4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
-посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
-розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
-у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;
-матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Відповідно до п.п. 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.
Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017р. №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017р. за № 180/30048.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 18.09.2024р. та №558/5/19-00-10-31, видана Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, відповідає формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017р. №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", та містить дані про надбавку за інтенсивність праці, виплати за додаткове навантаження, преміювання, інші виплати (матеріальну допомогу, премії тощо, нараховані за період, що перевищує календарний місяць).
Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 18.09.2024р. №557/5/19-00-10-31, видана Головним управлінням ДПС у Тернопільській області за посадою головного державного ревізора-інспектора (на даний час перейменовано на посаду головний державний інспектор), станом на вересень 2024 року, складена за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017р. №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", та містить відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг (державний службовець 5 рангу (радник податкової та митної справи ІІ рангу)), надбавка за вислугу років (50%), на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивачки, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивачки.
Такий висновок суду узгоджується з положеннями п.1 ч.1 ст.41 Закон України «Про загальнообов`язкове  державне пенсійне страхування» №1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Отже, в даному випадку вірним є висновок суду першої інстанції, що нарахування (перерахунок) пенсії позивача слід здійснювати з урахуванням довідок про складові заробітної плати.
З урахуванням наведеного, рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві №961010136223 від 16.04.2025р. про відмову в переведенні на інший вид пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
Застосовуючи механізм захисту права на пенсію, порушеного пенсійним органом, вірним також є висновок суду першої інстанції, що з урахуванням повноважень, наданих суду ч.2 ст.245 КАС України, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести позивача з 18.09.2024р. на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату згідно довідок Головного управління ДПС у Тернопільській області від 18.09.2024р. №558/5/19-00-10-31 та №557/5/19-00-10-31.
Подібний правовий висновок стосовно способу захисту порушеного права викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.02.2025р. у справі №580/6600/24.
ч.1 ст.308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З роз`яснень, які наведені в п.13.1 Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», видно, що у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмовлених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. 
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також,   п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві – залишити без задоволення, а рішення   Тернопільського окружного адміністративного суду   від 10 червня 2025 року   у справі № 500/2744/25 -без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель