Справа № 930/3171/24 
Провадження № 33/801/1156/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач: Береговий О. Ю.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
04 листопада 2025 року	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказуючи, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити.
Також, у апеляційній скарзі міститься його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, яке мотивоване тим, що повний текст такої отримано ним лише 15 жовтня 2025 року.
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року, суд приходить до висновку, що у задоволенні останнього слід відмовити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути апелянту, виходячи із наступного.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Також, слід зазначити, що при розгляді заяви про поновлення пропущеного строку, суд апеляційної інстанції перевіряє тільки поважність причин пропуску строку або їх відсутність, і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.
Так, в клопотанні поданому ОСОБА_1 , не наведено жодних мотивів, які свідчать про те, що останній саме з поважних причин не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду. 
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Немирівського районного суду Вінницької області ухвалена 07 жовтня 2025 року, а захисник ОСОБА_1 адвокат Шеремет А.С. брала участь у розгляді справи в суді першої інстанції (а.с. 51-52). Відтак, в силу ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подачі апеляційної скарги вважається 17 жовтня 2025 року.
Натомість ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу 20 жовтня 2025 року (а.с. 54-60), тобто поза межами десятиденного строку, передбаченого на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення.
Покликання в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження щодо дати отримання копії постанови, зокрема 15 жовтня 2025 року, як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення статті 294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом ухвалення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її захиснику.
Крім того суд апеляційної інстанції зауважує на те, що під час розгляду справи в суді попередньої інстанції його захисник – адвокат Шеремет А.С. приймала участь.
Відповідальність за своєчасне подання апеляційної скарги лежить на самій стороні у справі, а не на її захиснику, оскільки учасник процесу зобов`язаний здійснювати належну правову обачність щодо перебігу процесуальних строків. Відповідно до принципу диспозитивності судочинства, особа, яка бажає оскаржити судове рішення, має самостійно контролювати строки та вживати необхідних заходів для реалізації свого права на апеляційне оскарження.
Таким чином, матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року.
Отже в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід відмовити та повернути її останньому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду О.Ю. Береговий